Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag är nere vid Scottish Provident cycle i Crickley.
Jag ska prata med några av sju- och åttaåringarna.
Den första jag ska prata med är Mark Turton.
Hur har säsongen varit för dig?
Ganska bra.
Men jag har kraschat här och var.
Här nere har vi Joseph Dooley.
Han är under sex år. Joseph, vad ska du…
Nej, jag är sju.
Är du sju?
Okej, nu kommer vi till den riktigt snabba killen.
Han heter Mark Cavendish.
Mark ska till Scottish Provident Challenge -96.
Hur tycker du att din form är, Mark?
-Okej. -Okej.
Hur går det ikväll?
Okej. Det gick bättre än jag trodde.
-Vann du eller blev du tvåa? -Nej, det var en sån bit.
Christian vann, som han säger.
Okej, Mark ska till Challenge -96.
Tack. De ska få fortsätta sitt lopp,
de ska precis starta och första raden är iväg.
En världsmästare vid 21.
Mark Cavendish, yngsta brittiska cyklist att få pallplats på Tour de France.
Han är världens snabbaste man just nu.
Det finns ingen i jämförelse.
Där är missilen.
70 km/h, vilken spurt.
Han har vinsten.
Ingen brittisk cyklist har nånsin varit i närheten.
Vinst nummer 25.
Han har redan tagit de tredje flesta segrarna
i Tour de Frances historia.
Vart går man från perfektion?
Man visar alla hur bra man är.
Stick.
Är det live?
-Ja. -Ursäkta.
Cavendish har diskvalificerats från dagens spurt.
Ni vet när man tänker:
"Jag borde inte göra det där."
Mark Cavendish föll.
Mark, hur känns det?
Vi får många frågor om Mark Cavendish.
Han har det inte längre.
Ju svårare det blev, desto mindre pratade han med nån.
Sluta med cykling och börja ett annat liv.
Man går inte från att vara världens bästa,
till inget.
I många år hade jag varit…
…en vinnande maskin.
Missilen från Isle of Man, Mark Cavendish.
Utan Tour de France existerar inte cykling.
Även innan jag cyklade Tour de France
var jag besatt av det.
Cyklisterna som kämpade sig igenom dessa otroliga avstånd
under tre veckor i juli.
Det är beroendeframkallande.
Det är vilt, men så vackert.
Så vackert.
Vi tävlar i 21 individuella etapper
över 3 500 kilometer.
En cyklist som vinner en etapp i Tour de France
avgör hela karriären.
Inte bara deras år, utan hela karriären.
En etapp.
Vid den tidpunkten i karriären
hade jag tävlat i tio år.
Jag hade vunnit 26 etapper.
Här är en av de internationella superstjärnespurtarna:
Mark Cavendish!
Det är en fullständig cirkus.
Det är kaos.
Det är så coolt. Allt klart.
Jag försöker göra det till ett äventyr för barnen.
När jag träffade Mark var jag modell,
och fotografen som vi var med sa:
"Vet du att han är en riktigt duktig cyklist?"
Jag tänkte: "Lysande."
Jag hade aldrig sett ett lopp.
Cykling är en ganska förvirrande sport.
Men jag förstod vilken stor del av Marks liv det var.
Så om jag ville förstå Mark, behövde jag förstå cykling.
Man måste ha tunnelseende.
Man måste kunna stänga ut allt oväsen,
alla distraktioner, och fokusera 100 % på det du måste.
Jag hade min lagkamrat Bernie Eisel
som var med mig för det mesta.
Man lägger sitt liv i folks händer.
Man måste lita på att de ger en allt de har.
Man ser hans känslor och han säger att han är nervös,
så det sista jag borde vara är nervös.
Vi var som ett gift par.
Vi tillbringade nog 180 dagar per år i ett hotellrum tillsammans.
Bernie Eisel.
Den snyggaste mannen
i cyklingens
historia.
Vi träffade varandra mer än våra fruar.
FÖRE DETTA PROFFSCYKLIST
Bernie?
Borde vi gå upp?
ETAPP 1
Loppet börjar strax.
3 535 kilometer mellan klungan och Paris i finalen.
Cav är en spurtare.
Jämfört med idrottare, man har maratonlöpare.
Man har 100-meterslöpare.
Cav måste göra både och, under tre och en halv vecka.
Det är de 180 bästa cyklisterna i världen.
Allt är på en annan nivå.
Nån har ramlat.
Contador föll.
Contador, skadad och blåslagen.
Trycket är högt. Alla är nervösa. Det blir ofta krascher.
Alla cyklar med full fart.
Alla vill ha en chans på den gula tröjan.
Den gula tröjan bärs av den som leder loppet totalt sett.
Det var ganska ovanligt att en spurtare fick den.
Jag hade inte burit den i Tour de France.
Nog det enda jag inte hade gjort.
Det här året var min chans.
Mark Cavendish kan få problem här.
Jävla idiot!
Skakar på huvudet när motorcykeln passerar.
Letar efter lagbilen för ett cykelbyte.
Problem för Dimension Data.
De hoppas få tillbaka Cavendish överst på pallen
som etappvinnare.
Mitt jobb var alltid att hålla Cav
på en säker plats i klungan genom hela loppet.
Man måste skydda honom.
Skydda honom från vinden.
Se till att inget får honom att krascha.
Få fram honom, släppa honom med 180 meter kvar.
Det enda han ska göra är att hålla ner huvudet
och spurta så fort han kan till mållinjen.
De cyklar så snabbt. Det är över en kilometer kvar.
Sen var det en stor, lång raksträcka lite uppför.
Men vi hade en fantastisk hastighet.
Cav är på väg mot slutspurten nu, cyklar i 65 km/h.
Det är en stor krasch precis bakom!
Tar sig fram från mitten,
det är Peter Sagan. Han vill också vara med.
Mark var inte direkt nånstans.
Man hörde kommentatorn: "Kittel, Peter Sagan."
Peter Sagan kommer igenom!
Peter Sagan, världsmästaren!
Jag var på väg,
och linjen var på väg,
kände Kittel till vänster…
Cavendish kommer från ingenstans.
Manx Missile!
Ja! Han tar den!
Han får den gula tröjan! Han lyckades!
Oj, Mark Cavendish! Underbara du!
Jag minns att alla skrek och jublade, och Frey började gråta
för att vi skrek så högt
att det skrämde livet ur honom.
-Vilken spurt. -Bra gjort, Cavendish!
Bra gjort!
Härligt, kompis. Bra gjort.
Han är i centrum för världens uppmärksamhet igen, Mark Cavendish.
Med all rätt.
Mark Cavendish tar på den gula tröjan.
Det är väldigt ovanligt att spurtare får den.
Det är normalt sett inte nåt som Mark får möjligheten till.
Se så glad han är.
Han har aldrig burit den här tröjan,
och han bär den idag.
Det var otroligt.
Det är det mest ikoniska klädesplagget inom sport.
Jag hade gjort allt annat, men aldrig burit den.
Segern flyttar Cavendish
ett steg närmare att slå Eddy Merckx etappvinstrekord.
ETAPPVINSTER
Helt plötsligt börjar alla prata om:
"Ska Mark slå Eddy Merckx rekord?"
Vinst nummer 28 för Mark Cavendish.
Helt otroligt!
Den stora Eddy Merckx, han är bara en legend.
Att slå Eddy Merckx historiska rekord
fanns nånstans bland molnen hos oss.
Cavendish kommer dit!
Vinst nummer 29. Han närmar sig Merckx.
Grejen med Eddy Merckx rekord,
jag startade inte det. Det var inte jag.
Helt plötsligt är det allt jag vill.
Fyra etappvinster i år.
Ska Cavendish återvända 2017
och slå rekordet?
Fan.
Folk pratade alltid bara om Merckx.
Nu behövde jag slå Merckx.
För helvete.
Det kvittar vem jag slår. Jag slår alla.
-Lycka till. -Bra.
Ska du ta tiden, eller ska jag?
Ja.
Jag måste alltid göra nåt
som sysselsätter händerna.
Mitt rekord är nog en minut och 20 sekunder.
Hamnar jag inte under två minuter blir jag upprörd.
Ja, han är besatt av många saker.
Jag börjar bli stressad nu.
Han behöver kontroll.
Som ett nervöst tics.
Så där, stanna.
För att reta honom låter jag ibland ett skåp stå öppet.
Låter det stå öppet.
EN MINUT 51 SEKUNDER! (LIVE-TIDTAGNINGEN LITE FEL…)
Väntar tills han exploderar.
Allt skulle vara perfekt. Det var så han fungerade.
Det var så han blev
världens bästa spurtare.
Det kan definitivt vara en av aspekterna
som för en upp i toppen.
Det kan också krossa en.
För man lägger mycket press på sig själv.
Hela laget byggdes upp kring mig.
Man känner pressen.
Även en etappvinst tar honom så nära
Eddy Merckx rekord i Tour de France.
Mark ligger på 30. Merckx ligger på 34.
Vilket oväsen.
Det finns helikoptrar.
Motorcyklar.
Publik.
Cyklister skriker åt varandra.
En massa oväsen och man måste försöka fokusera.
Det är här ruschen måste komma,
men var är Mark Cavendish?
Han ligger omkring två, tre cyklister bak.
Få fram honom och spurta sen.
Fyrahundra meter kvar. Där är Sagan, pressar på nu.
Cavendish försöker få en lucka till höger.
Han träffar en barriär!
Det var en våldsam krasch för Mark Cavendish.
Och den ser avsiktlig ut.
I bussen ser jag den skadade…
PRESTATIONSCHEF
…och jag ser reprisen och hur han
kommer bakifrån, och jag ser att Mark kunde ha vunnit.
Varför knuffar man nån in i barriären?
I 70 km/h.
Det fanns inget annat scenario
än att han hade vunnit etappen om han inte kraschade.
Jag hade helt klart vunnit etappen.
Till 100 %.
Man blir arg direkt.
Jag postade den enda tweeten jag nånsin har tweetat:
"Rent våld. Få se vad UCI gör åt saken."
JURYORDFÖRANDE
Vi diskvalificerar Peter Sagan från Tour de France 2017
då han utsatte några av sina kollegor för fara.
PROFFSCYKLIST
Jag höll såklart inte med dem
för jag tycker inte att jag gjorde fel.
Mark, hur mår du?
Peter Sagan har diskvalificerats, hur reagerar du?
Jag hörde det precis.
Jag vet inte. Juryn gör vad de gör.
Jag blev lite förvirrad av armbågen, på ett vis.
Det är nåt jag vill prata med honom om i alla fall.
Tack, Mark.
Touren är nu utan dess största spurtare
och världsmästaren.
Jag var förbannad.
FINGERSTYGN
Jag förlorade nästan fingret.
Slog upp skuldran.
Mark mådde inte bra.
Han kämpade verkligen med kraschen.
Det kändes som jetlag.
Trött. Alltid trött.
Han satte sig ner och somnade direkt.
Han gick uppför trappan och somnade sen.
Jag sa till…
…läkaren: "Det är nåt fel.
Jag behöver ta ett blodprov i veckan."
Vi fick ett sms från lagläkaren:
"Cav, du har Epstein-Barr."
"Vad är Epstein-Barr?"
Det är visst ganska vanligt hos uthållighetsidrottare.
Det kan lätt vända till kronisk trötthet.
Bestående kronisk trötthet.
Ingen medicin kan göra det bättre.
Bara vila.
Det kan slå ut en halv säsong.
Jag cyklade inte på sex veckor.
Men jag ville tävla.
MILANO - SANREMO
Var han redo för Sanremo?
Även om han inte var i form,
kunde han ändå göra nåt bara genom sin talang.
Jag var hemma med barnen och kollade.
Femtio kilometer kvar.
Tjugo kilometer kvar.
Jag tänkte: "Han kan klara det."
Mark Cavendish ger sig själv en väldigt bra chans här.
Vi har en krasch!
Dimension Data-cyklist nere på höger sida.
Det är Mark Cavendish därbak.
Han träffade den gula stolpen.
Barnen frågade om han var okej.
Jag gick iväg med dem,
och när jag kom tillbaka låg han kvar på marken.
Här till höger är Mark Cavendish.
-Herregud. -Åh nej!
Det är hemskt.
Det är nåt vi inte behöver se.
-Gud. Ja. -Vi hoppas att han är okej.
Jag hade sett Mark krascha förr, och det var lång tid
innan han kom upp.
Han lät rädd,
och han sa: "Jag kan inte känna mina ben."
Ja, det är hemskt.
Det är hemskt.
Min häl var förstörd.
Mitt knä var förstört.
Min höft var förstörd.
Jag kunde inte gå.
Kraschen var märklig för
Mark hade gjort Sanremo många gånger förut.
Han vet att han måste köra åt sidan.
Det gick inte ihop.
Jag förstod inte hur han kunde träffa trafikkonen.
Mark Cavendish i ännu en stor krasch.
Svårt att beskriva hur han träffade…
FÖRE DETTA PROFFSCYKLIST
…och sköts iväg.
Som att han var i OS.
Jag gav det en tia.
En tia.
Media snappar upp det.
Plötsligt var han för gammal
och hans reaktionstid var inte längre tillräckligt bra
och han borde nog sluta.
MARK CAVENDISH FÖRSÄMRAS
Börjar du få ett rykte
som en kille som faller, att akta sig för?
Ja, absolut.
MARK CAVENDISH STÅR INFÖR EN OVISS FRAMTID
"Cykla inte bakom honom."
Jag tänkte: "Håll käften.
Ni vet inte vad ni pratar om."
Tio år tidigare sa folk att jag var slut.
Tio år.
Media och han behandlade varandra
med ömsesidigt förakt.
Han kände att de försökte få honom att göra misstag.
Var det ditt fel, Mark?
-Vad var mitt fel? -Kraschen.
Varför tar du min bandspelare?
Var det mitt fel att jag förlorade?
Ja, det var mitt fel.
Han hade inte fått mediaträning.
Är du säker på att du är i form för touren?
Är du säker på att en av dessa journalister inte knullar din fru?
Kan bli förlåten för att tänka att han var lite av en idiot.
Ally! Kan du ta bort honom, tack?
Dra åt helvete.
Vi är här.
Jag känner att jag har rätt att vara arg.
Det är jävligt hemskt.
Jag använder det för att vinna vad jag än kan vinna.
VÄRLDSMÄSTERSKAP
Ända sen jag var ung har jag velat bli världsmästare.
Vem kommer att vinna VM 2011?
Cavendish måste leverera.
Ge allt du har.
Det är så jag gör.
Antingen vinner du eller inte.
Cavendish på ena sidan vägen, Greipel på andra.
Tar Cavendish sig till tronen?
Vilket avslut!
Mark Cavendish är världsmästare i landsvägscykling!
Vilket perfekt resultat!
Jag lyckades.
Världsmästare.
Jag vill alltid kämpa.
Jag måste såklart visa vad jag kan,
måste kämpa.
Casper föddes i maj det året.
Det var jättehärligt.
Han behövde alltid åka ganska snart efter att vi fick barnen.
Jag minns när jag satt i köket med Casper, och han åkte.
Casper var några dagar.
Kanske en vecka. Jag grät när han åkte.
Jag åkte tre dagar efter att Casper föddes.
Jag var ensam då fram till Tour de France.
Jag tränade mer.
Jag blev tröttare.
Jag förbättrades inte alls. Resultaten blev inte bättre.
För att kompensera behövde jag bli lättare.
Jag har sett honom smal några gånger.
Men det här var lite annorlunda.
Jag åt mindre och mindre, jag var inte…
Jag åt ingenting.
Jag slutade äta.
Den beroendeframkallande delen var
att gå ner i vikt, jag såg hur fort jag gick ner i vikt.
Det var första förbättringen jag hade sett
överhuvudtaget, på väldigt länge.
En dag gick jag på middag med en vän.
Jag åt inte så mycket, men jag…
Du vet när man…
Man…
Det bildas saliv i munnen,
det vattnas i munnen, och man vet att enda sättet
är att få sig själv att kräkas.
TVÅ ÅR SEN SENASTE TOUR DE FRANCE-VINSTEN
Vi får många frågor från lyssnare och tittare om Mark Cavendish.
Hans form kan ifrågasättas.
Cavendish har precis haft
Epstein-Barr, kronisk trötthet,
och vi pratar om att han försöker slå Eddys rekord,
det händer inte.
Lagledningen, media,
cyklister, lagkamrater,
alla sa: "Okej, gör han tillräckligt?
Är han fortfarande tillräckligt hungrig?"
Pressen på det här loppet är enorm,
och att ha alla sponsorer och partner runtomkring
medför ett stort ansvar.
Alla vill att man ska lyckas.
Sponsorerna vill ha avkastning på deras investering.
Och det är 70 personers jobb som hänger på det.
Vi försöker nå 34 etapper med Mark Cavendish,
och slå Eddy Merckx rekord.
Vår strategi var en ledare och allt baserades på Mark.
De tror verkligen att Manx Missile kan ta etappvinst nummer 31.
Det var inte bra, men jag ansträngde mig.
Om man anstränger sig måste det bli bra.
Akta!
Nej! Kom igen!
Stäng luckan!
Vad fan gör han?
Sparka!
Han är ute. Han är borta.
Mark Cavendish har det bara inte i benen just nu.
Hans ben gör inte vad de brukade.
Cav ryggade tillbaka.
Mark Cavendish för sju år sen hade aldrig gjort det.
Han hade tänkt: "Jag ska igenom tegelmuren."
Han brydde sig inte, men nu gör han det.
Jag vet inte vad som är fel med den. Fan!
Nej, rör den inte.
Det var som att han var rädd.
Jag tror att hans tid är förbi.
Jag älskar Mark Cavendish, han är en bra kompis.
Han har inte mentaliteten för det.
Det här är vår värsta säsong hittills.
Vi har bara vunnit fem lopp i år.
I fjol vid den här tiden hade vi vunnit 20.
Just nu är vi ett sjunkande skepp.
Även jag sa: "Cav, vi vet att du är en av de snabbaste där,
men med den formen som du är i nu
kan vi inte få dig till mållinjen."
Vi kallades till möte den kvällen.
Doug började med:
"Sponsorerna ger mig skit.
Vi är inte i närheten, och det duger inte."
Jag sa: "Doug, allt du säger,
det var du som skrev på kontraktet.
Lägg inte det på oss.
Vi gör vårt bästa."
Han gillade inte att jag sa det.
Och han stormade av bussen.
Du kallade till mötet.
Bråk…
Det blev definitivt spänt där.
ETAPP 11
Den kanske är kort, men den är brutal.
Och den är full av höga stigningar.
Rädsla för spurtarna som bara försöker överleva.
Cav är en spurtare.
Han hatar att klättra.
Vi kom till bergen.
Jag led varje dag.
Min kraft var slut.
Där är Mark Cavendish, längst bak i loppet.
Och hotas av eliminering idag.
Varje etapp har en tidsgräns.
Att missa den,
det var nog Cavs största rädsla.
Han skulle vara borta från touren.
Jag hade aldrig nånsin blivit utslagen från Tour de France.
Hade aldrig missat tidsgränsen.
Jag hade gett allt för det.
Jag lämnade min tre dagar gamla pojke.
Jag visste vad han genomled.
Vi båda grät när han åkte den dagen.
De cyklister som passerar mållinjen nu är utanför tidsgränsen.
Och Mark Cavendish är fortfarande ute.
Jag hade aldrig bara stannat,
och det tänkte jag inte.
Jag ville avsluta.
Mark Cavendish visar sitt mod,
och sin klass genom att kämpa på.
Cav kom över mållinjen för en timme sen.
-Lägg av. -Ja, det är tufft.
-Tråkigt att se. -Han är rar, men…
När det är riktigt svårt…
Kallar du det här botten?
Ja.
Jag tror det.
Fan.
Om man tänker rationellt,
tror man att människokroppen börjar avta i prestanda
i vilken ålder, 30, 35?
Det är kanske ett ögonblick, kanske tiden.
Det som var värst för honom att misslyckas, och för mig,
var att varje etappvinst, de tuffa,
stora etapper han vann, glömdes bort.
SISTA ETAPPEN
Det var en speciell dag.
Jag får gåshud nu.
Jag hade en glöd i ögonen den dagen.
Bradley Wiggins, vinnare av Tour de France leder
fram till sista svängen på Champs-Élysées.
Det blir inte bättre än så.
Jag menar, Bradley Wiggins,
vi var som bröder.
Förmodligen världens starkaste cyklist.
Världens starkaste sprinter. Båda britter.
Jävligt häftigt.
Erövra världen, liksom.
En kilometer kvar.
Vi tänkte avsluta i Paris med stil.
Vilken lagansträngning!
Perfekt leverans från Cavendish och det är nu han tar fart!
Han äger stället.
Titta på luckan!
Ingen kommer att ta honom.
Fyra vinster de senaste fyra åren! Precis här!
Det var en otrolig dag.
Jag blev utledd av Bradley
i det brittiska laget.
Jag hade vunnit Tour de France.
Det var bästa dagen i min karriär.
Utan tvekan.
FÖRBLI DEN SNABBASTE
BLI DEN STÖRSTA
Hur kan jag göra allt?
Träna hårdare. Inte äta.
Vara för mig själv i bootcamp-läge.
Det skulle bli så hemskt.
Han var ganska desperat i det läget.
Han var ganska kort mot mig för att jag inte förstod.
Man går inte från att vara världens bästa
till att inte ens kunna…
Hur? Hur gick det till?
Vi bråkade om ingenting.
Vi var så
vilsna i allt som hände.
Jag var en mardröm att leva med, men
Peta kunde ha gjort det lättare.
Det kunde hon.
Han var
inte riktigt sig själv då.
Höll jag på att bli galen?
Vad fan var fel med mig?
Så jag ringde min gamla lagläkare.
När nåt var fel…
ÖVERLÄKARE, BG-KLINIKEN HAMBURG
…blev han väldigt arg och ville rätta till det.
Men nu hade han ont.
Han led.
Att se Mark lida är väldigt unikt.
Min mage undersöktes.
Jag gjorde psykologiska utvärderingar.
Jag gjorde neurologiska reaktionstester.
Blodprover.
Blodprovsresultatet visade att han hade en aktiv infektion.
Vi kallar det Epstein-Barrvirus.
Det var en katastrof för Mark.
Det fanns kvar.
Han sa: "Du borde inte ha tävlat.
Du borde ha blivit stoppad direkt."
Om man tävlar med Epstein-Barr eller nån annan infektion
blir det alltid värre, och man kan inte återhämta sig,
och att ens delta i Tour de France är omöjligt.
De psykologiska testresultaten var väldigt låga.
Jag hade klinisk depression.
Det var nästan så att jag sa:
"Patienten måste vara på sjukhus."
Jag trodde inte att jag hade…
…nån slags psykisk ohälsa.
Det var svårt eftersom
Mark inte hade varit nån
som hade trott på depression.
Mark tänkte mer:
"Man bestämmer sig för att man ska vara starkare än så."
Man löser det.
Jag var osäker på om han skulle ta sig ur depressionen
utan att sluta med cyklingen.
Att rekommendera att sluta cykla och lämna all press
och börja ett nytt liv.
När Mark inte mår bra, stänger han ner helt.
Helge var nån som jag kunde prata med.
Helge sa: "Försök bara stå ut.
Försök att stå ut för han är fortfarande där,
under allt det här.
Du måste försöka att stå ut.
Han menar inte det han säger.
Det gör det inte lättare för dig.
Men
vi måste hoppas att när vi kommer ut på andra sidan
är personen som du känner igen fortfarande kvar."
SYDAFRIKA
Välkomna till Sydafrika för er som är nya här,
och välkomna till teambuilding- och planeringsläger för 2019.
Vi har en australier här, David, vill du komma upp?
Det här är lite av en kupp för oss
eftersom idrottspsykologi och idrottares mående ofta förbises.
Det är en lyx att ha David här den här veckan för att arbeta med er.
Folk brukar bara ringa mig…
KOGNITIV NEUROVETARE
…när det är riktigt jobbigt.
Vi träffades på ett träningsläger i Kapstaden.
De hade haft ett hemskt år 2018.
De letade efter nån slags prestandaförbättring.
Vår strategi i år var: "Bättre tillsammans."
Jag tänkte på "Vidare och uppåt"
och jag fick rådet att säga:
"Skit i det, vi kämpar för vår framtid."
Den dåvarande huvudtränaren var väldigt kritisk mot Cav.
Cav visade inte beteendet för en markeringscyklist.
Man såg att han inte var i form.
Vi har ett program som alla cyklister använder
som visade att han underpresterade.
Ska vi behålla honom eller inte?
Vilken är vägen ut?
Han hade inte tränat.
Det fanns osanningar när det gällde hans träning.
Även med hans ätande.
Det gick inte ihop.
Lagledningen tänkte: "Okej, det är en gammal cyklist med en bra karriär
som vi utnyttjade väl de första åren för att få sponsorer,
men nu är han för gammal, han är inte snabb."
Hur mycket betalar vi honom?
Vad gör han egentligen? Har han semester?
Han bara…
Utnyttjar han oss?
I början av säsongen underpresterade han
mer än vi trodde att han skulle.
Många har frågat var Mark Cavendish är.
Inte i nån av dagens två eller tre frontgrupper som vi har sett.
Mark Cavendish har dumpats.
Rolf ringde mig och sa: "Cav är slut.
Han säger till alla att…
Han tar alla i hand och säger att han är slut.
Sista gången ni ser honom."
Om man alltid försöker leva i en värld av ära och berömmelse
och att vara onåbar, och
att vara bäst,
det är nog sånt som gör det väldigt svårt som människa.
Jag pratade mycket med Peta
under den perioden.
För det var vad som även räddade Mark.
Att falla tillbaka till platsen där familjen är.
Det var helt irrationellt hur arg han blev för nåt
eller hur upprörd han kunde bli.
Jag kände inte den här version av honom.
Men jag sov i samma säng som honom.
Jag lagade mat och städade åt honom,
försökte se till att han var okej. Försökte laga honom.
Han sa: "Om du inte hade låtit mig vara ensam alltid,
kanske vi inte skulle vara här."
Sen var det för högljutt, så han kunde inte vara hemma.
Vi kunde inte bo i huset.
Jag hade inget, jag ville inget,
ville inte göra nåt, kände inget.
Bara…
Man är bara jävligt tom.
En känsla av värdelöshet.
Jag var rädd att jag skulle nå min gräns
och inte kunna komma tillbaka.
Jag ringde Helge och sa:
"Jag vet inte var han är, eller vad jag ska göra."
Alla insåg att det var nåt allvarligt fel med honom.
Jag hade förlorat all vilja.
Att vara en person, en pappa.
Att vara en vän, en make.
Risken är stor att man skadar sig själv,
eller att man begår självmord.
Mark och jag kom överens.
Jag sa: "Innan du gör nåt mot dig själv…
…ring mig."
Jag gick genom Isle of Mans lilla flygplats
och letade efter Mark Cavendish,
och en underbar kvinna sa: "Är du David?"
"Ja." Det var Marks mamma.
Jag frågade var Mark var.
Jag har aldrig gillat idrottspsykologer.
Jag känner mig alltid dömd.
Ska jag hålla armarna i kors?
Vad gör man med händerna?
De läser av mig.
Jag kommer till ytterdörren,
och jag hör: "Förlåt, mamma, jag är på toaletten!"
Och ja, Cav tömde sitt maginnehåll
för han var lite bakis.
Mer än lite.
Jag tyckte att det var slöseri med tid.
Jag tänkte: "Vad är det jag har gått in i?"
Jag bara tänkte:
"Det funkar inte för mig."
Jag såg till att situationen inte var så akut
att jag måste ringa nån och få honom inlagd.
Var du orolig att han skulle skada sig själv?
Ja.
Peta var extremt bekymrad för sin make.
"Är mitt liv värt det?" "Det är inte värt det."
Förstod du hur oroliga Peta, Rolf,
alla var för dig?
Nej, inte alls.
Nej.
Jag var för uppfylld av självömkan för att bry mig om vad nån
tyckte om mig.
Behövde tid med vänner.
De kände Cav som Cav.
De struntade i prestanda. Det var bara han.
Och som älskade honom som han var.
Jag har känt Cav i hela mitt liv.
Han kom hem till mig i Onchan och var min barnvakt.
FÖRE DETTA PROFFSCYKLIST
Han tog med mig till parken.
Vi stack iväg med cyklarna.
Pete är avslappnad som fan.
Och…
…en bra kille, jag älskar honom.
Jag har älskat honom sen han var liten.
Han är en riktigt svår personlighet
att förstå och få grepp om.
Han håller allt för sig själv
när det gäller hur han mår och vem han är.
Han verkade må bra, men det gjorde nog jag med
i stora delar av mitt liv när jag inte gjorde det, så…
Cavs identitet är att vinna cykellopp.
Det är den han är. Det är därför han går upp på morgonen.
Hur ser livet ut utan det?
Hans lyckliga plats har alltid varit på cykeln, ensam.
Jag körde en skoter bredvid honom varje dag i tio dagar.
Jag vägrade att prata tills han pratade med mig först.
Vi pratade om ätstörningar i det förflutna
och pressen att prestera.
Vad är inte under kontroll
som han försöker kontrollera med att äta?
Han är perfektionist,
och han vill göra saker på ett visst sätt.
Många är nöjda med vem de är som person
och känner inte behov av att bevisa att andra har fel.
Varifrån kommer det?
Vi stannade vid en liten plan.
Han sa: "Vet du vad det här är?" "Nej."
"Det var här jag började tävlingscykla."
LOPP PÅGÅR
"Min pappa tog med mig hit, och jag tävlade med min cykel.
Det var här det började."
Då visste jag. "Jag har dig."
Min mamma är väldigt känslosam.
Allt fördunklas av känslor. Allt.
Min pappa är väldigt logisk.
Båda är mycket mer extrema än jag.
Sen skilde de sig.
Jag var tio.
Det var inte alls lätt.
Det var ungefär när de bröt upp
som jag började cykla.
Han gick tillbaka till unga Cav, det åttaåriga barnet
som cyklade, för då kunde han fly.
Nu kommer vi till den riktigt snabba killen.
Han heter Mark Cavendish.
Hur tycker du att din form är?
-Okej. -Okej.
Hur går det ikväll?
Okej. Det gick bättre än jag trodde.
-Vann du eller blev du tvåa? -Nej, det var en sån bit.
Jag kunde cykla ganska fort.
Mark ska till Scottish Provident Challenge -96.
Även som barn behövde jag vara bäst på saker.
Om man är duktig på nåt vill man bli ännu bättre.
Och när man är bättre på nåt
blir man ännu bättre på det.
Snöbollseffekten.
Jag älskade att vara ute.
Det fanns ingen träningsstruktur, men det fanns ett syfte.
Förstår du?
Han upptäckte
att hans glädje inte var att tävlingscykla.
Hans glädje var att bara cykla.
Och att cykeln
var en frihetskänsla.
Han var riktigt arg på ledningen,
och han sa: "Siri, vem är Doug Ryder?"
Och Siri svarade: "Jag vet inte vem det är."
Han skrattade. Han tyckte det var fantastiskt.
Efter det sa han: "Siri, vem är Mark Cavendish?"
SYDAFRIKA
Vi ville ha dessa sessioner så att ni kan förstå varandra bättre.
TRE ÅR SEN SENASTE TOUR DE FRANCE-VINSTEN
Lära er av varandra
för vi har yngre cyklister som inte har varit med i klassikerna så länge.
Det behövs ett sammansvetsat lag…
ÄGARE, TEAM DIMENSION DATA
…på alla möjliga sätt.
Mark kom tillbaka till laget,
och det var tydligt att det här var en nystart.
Vi kan väl satsa allt,
jag kommer tillbaka till Tour de France och
vinner.
Han ska börja spurta igen.
Få honom att fokusera på vad han är bra på.
Dimension Data hade en policy
att inte ta ut sitt lag till Tour de France förrän väldigt sent.
Vi gick igenom listan av vilka som borde vara med.
Det delade tydligt upp laget
i Mark-supportrar och icke-supportrar.
Samtalet pågick nog i tre timmar.
Än idag är det
en av de märkligaste uttagningarna jag har varit med om.
Det stod mellan Mark Cavendish
och en annan cyklist.
Vår bästa chans är Mark Cavendish,
oavsett vad folk tycker.
Man kan diskutera vad som helst,
det är vår bästa chans.
Säg inte att han är för gammal för det är han inte.
Säg inte att hans talang är borta, den försvinner inte.
Doug Ryder var ganska frispråkig med vad han tyckte de skulle göra.
Jag är uppe på ett berg och
min telefon ringer.
"Vad menar du, är jag inte uttagen till Tour de France?"
Jag var förkrossad.
Jag var arg.
Jag hade aldrig missat Tour de France.
Jag valde åtta namn,
och Mark var inkluderad,
och sen har lagets ägare rätt att gå emot mig,
vilket han gjorde.
Det har nämnts att det finns spänningar i laget,
och att han inte har nämnts.
Det var ett lagbeslut.
Jag är inte den enda som fattar beslut i uttagningen.
Det var nog slutet
för Mark hos Dimension Data, och även för mig.
Sen blev det nedstängning.
Ta dina barn och spring.
Riktigt bra. Tack så mycket.
Vi var hemma tillsammans
den längsta tidsperioden ihop som vi nånsin haft,
vilket var tio veckor, vilket inte låter så mycket.
Det var det längsta jag hade varit med Peta, och barnen.
Jag hade byggt en träningsmaskin
och satte en barncykel på den till Casper.
Det kändes som att vi kunde andas igen.
Ner och upp
-Alltid ute och håll upp stegen -Upp, upp
Vi hade hållit andan och hoppats på det bästa.
Gå inte runt honom.
Jag hade kanske stått ut i två år till.
Eller i tio år.
Eller en månad.
Jag vet inte.
Har den äran idag
Det var det här vi väntade på.
Det här, nu.
Att vara hemma var helt olikt det jag hade haft.
Jag älskade det.
Verkligen.
Mark Cavendish skriver på för ett nytt lag, Bahrain McLaren.
Förhoppningarna är höga för en förändring.
McLaren var på väg in i cykling.
Det mest spännande projektet inom cykling under flera år.
DE BELGISKA KLASSIKERNA
FYRA ÅR SEN SENASTE TOUR DE FRANCE-VINSTEN
Första loppet efter nedstängningen.
Jag kunde inte spurta.
Även de största drömmarna
hade förlorat hoppet om att han skulle bli den tidigare Mark Cavendish.
Jag hade gjort det i 16 år. Jag vet hur man spurtar.
Jag kan bara inte.
Alla undrade: "Varför fortsätter han?
Varför tävlar han fortfarande?"
"Han är inte där längre." "Han kommer aldrig att vinna."
Mark Cavendish tar av sitt tävlingsnummer,
nummer 21, från sin cykel och la det i sin bakficka.
Vad betyder det?
Jag ser att du är känslosam.
Det är kanske mitt sista lopp i karriären.
Så jag är lite…
Tror du verkligen att det är ditt sista lopp?
Ja, kanske.
Plötsligt började telefonen plinga.
Jag tänkte: "Herregud."
En massa folk hade skickat
det hemska klippet på när Mark grät.
Jag älskade Mark, och mitt hjärta brast.
VD, TEAM SOUDAL QUICK-STEP
Jag kunde inte se det,
jag ringde honom.
Patrick Lefevere, min gamla chef på Quick-Step,
bad mig att skicka mitt CV.
Min lista på 160 loppvinster.
Om nån har det dåligt
och man försöker hjälpa till,
har det inget att göra med en smart affärsman.
Det är mer känslomässigt.
Han sa till mig: "Ja,
jag har en plats kvar, men ingen budget."
Så jag frågade: "Om jag hittar en sponsor då?"
Jag tog in honom med mitt hjärta, och han kom med tomma händer.
Alla sa att jag var knäpp som tog honom.
Man kan inte förklara allt i livet.
Varför blir man kär i en kvinna men inte i den andra?
Jag blev tilldelad en ny tränare.
Vasi.
Får jag säga att han hade ett rykte om att vara en idiot?
Eller bryter ni?
Det går bra.
-Går det? -Ja.
Han skrek, han visade inte respekt för de andra killarna.
Inte ens för motståndarna, och inte sina lagkamrater.
TRÄNARE, QUICK-STEP
Han skrek om nåt gick fel.
Ja, jag tänkte… Alla tänkte:
"Mark Cavendish kommer.
Det blir jävligt jobbigt."
Ja. Det var första tanken.
Jävligt jobbigt.
Han var så rak med vad han sa.
Jag sa direkt: "Mark, idag var en dålig dag.
Du var dålig. Du är inte bra nog.
Du måste kämpa hårdare."
Jag gillade killen.
Topptränare sa att han aldrig skulle vinna igen.
Vi gör det.
Vi visar att de har fel.
Mark Cavendish var tredjevalet som spurtare.
Jag var längst ner.
Men det betydde också
att jag slapp ha lagets tyngd på mina axlar.
Vasi sa: "Följ med till Grekland…
…och gör en bootcamp."
Vi cyklade långa sträckor och stigningar omkring Aten.
De stigningarna brukade vara mina träningssträckor.
Han är passionerad.
Han lever varje pedaltag med en.
Mark hade Epstein-Barr.
Träningen var hård, men det gav resultat.
Min fru lagade särskild grekisk mat åt honom.
Han lekte med mina barn.
Det var riktigt speciellt.
Han är hyperkänslig,
väldigt melodramatisk.
Han är fantastisk.
Han håller inte tillbaka.
Han är öppen med allt.
Allt blev bättre.
Hans resultat fanns där,
han spurtade snabbare än nånsin,
han klättrade snabbare.
Han var som en 20-åring som var sugen på sitt livs första vinst.
Jag pressade hårdare och hårdare.
Men det gick bra.
Han var som Rocky Balboa.
Rocky Balboa tränade för att slå Drago.
Han låg helt utslagen,
på golvet, han kräktes.
Han sa: "Vasi, jag hatar dig."
Jag sa: "Tack så mycket.
Det är speciellt.
Det är ett bra tecken om du hatar mig efter ett pass.
Tack."
FEM ÅR SEN SENASTE TOUR DE FRANCE-VINSTEN
Kom igen, pappa!
Han ville bara vinna
så att hans barn fick se honom vinna igen.
Jag ser att det var 300 kvar, jag låg fem bak.
"Det var inte så bra. Han kommer att tappa fart nu."
Mark Cavendish stängdes ute.
Jag svängde vänster i finalen, lite bak.
Jag blev nervös.
Han var femma eller sexa. Han försökte hitta en väg.
Vinden kom från höger,
Philipsen kunde gå, men linjen kom.
Jag kom mot honom.
Om jag vek av till vänster,
skulle jag få bättre fart från luftströmmen.
Heja, Mark.
Han ser sin lucka, han gjorde det!
Mark Cavendish gjorde det! Första vinsten sen 2018!
Vad sägs om det? Han är så nöjd.
Jag är så nöjd.
Härligt lopp.
Grattis.
Du förtjänar det så mycket.
Du förtjänar det.
Bra saker händer för de som väntar.
Och det var en väldigt lång väntan.
Oj. Han lyckades.
Vinnaren var tillbaka.
Jag hade inte känt det på ett tag.
Han motbevisade alla.
Vi gjorde vårt jobb.
Och vi gjorde det lysande.
Det var bara Tour of Turkey.
Varje lopp är viktigt, men
det var inte Tour de France.
Det fanns ingen chans.
Ingen chans att han skulle till touren.
De gav honom vad han förtjänade som tidernas bästa spurtare,
vilket var chansen att sluta
med ett lag som älskade och respekterade honom, på hans villkor.
Det var inte för att ha en chans på Tour de France.
Patrick Lefevere har sagt att han inte tas ut till touren,
och jag vet inte vad det innebär för Mark Cavendish.
CAVENDISH MISSAR TOUR DE FRANCE-UTTAGNINGEN
Luften gick ur mig.
Inom cykling vet man aldrig vad som kan hända.
Det är många krascher, många oväntade situationer.
Så jag sa: "Vi fokuserar på Tour de France,
vi vet att du inte ska dit,
men vi förbereder oss som om du skulle det."
Han sa: "Åk till Italien.
Man vet aldrig vad som händer."
Det fanns ingen chans.
Ingen chans att han skulle till touren.
Peta ringde mig: "Vasi, är du galen?
Ber du honom att lämna familjen igen utan anledning?
Han ska inte cykla Tour de France, det ska Sam Bennett."
Vi tänkte: "Vi får en massa tid över nu,
det här blir bra."
Vi tänkte åka iväg
och få chans att umgås med varandra.
Då sa jag: "Peta, låt honom åka."
Jag var ute och cyklade en jättelång sträcka.
När jag kom tillbaka hade jag ett missat samtal från sportchefen.
Hallå?
Sam Bennett hade fått en knäskada.
Det blev en stor diskussion hur vi skulle åka till Tour de France.
Det var 50-50, många tvivlade på Mark Cavendish.
"Jag vill ha Mark." "Ja, men du är galen."
"Nej, jag vill ha Mark."
Det var slutdiskuterat, jag är chefen.
Lite mållös.
Jag var chockad.
Jag hade en bra magkänsla.
Allt kan inte förklaras.
Man kände ambitionen, man kände att han ville tävla.
Mästare är beredda att anstränga sig mycket
för att visa världen: "Jag är inte färdig."
FEM ÅR SEN SENASTE TOUR DE FRANCE-VINSTEN
Jag hade skapat min karriär runt det här loppet.
Det är lika härligt att vara här.
Jag kände en ren glädje för honom.
Han fick vara med i loppet, som han älskade, igen.
I början av säsongen trodde ingen
att Mark Cavendish skulle till Tour de France.
Det var uteslutet.
Han hade inte kunnat avsluta ett lopp de senaste tre åren.
Det är redan mer än en dröm att vara här.
Inkallad i sista minuten.
Jag har viss tro på mig själv, men inte ens det trodde jag.
Cav har länge varit i toppen av sporten.
Vi var lagkamrater. Det visar hur länge det var.
Det visar hur gammal du är.
Cavendish är 36 nu.
Jag tror inte att det händer. Det vore fantastiskt.
Folk gillar det.
Historien om
den förlorade sonen
som får en chans att komma tillbaka
till världens största scen inom vår sport.
Om jag inte kunde vinna Tour de France-etappen,
skulle jag inte vara med i touren.
Eller hur, chefen?
Jag menar…
Allt var bra nog för mig för jag betalade så lite.
Vem var jag att begära resultat av honom?
Jag sa: "Jag vet att det som händer är riktigt orättvist.
Du är här på Tour de France med en dålig lön,
men jag ger dig en bonus för varje vecka du klarar.
Jag ger dig en bonus för varje etapp du vinner."
Jag var nervös.
Det är en annan nivå än resten av cyklingen.
Det är en helt annan nivå.
Det var några år sen, så jag visste inte vad jag kunde förvänta mig.
Jag visste att han var stark nog att klara det.
Jag visste att han skulle lida varje dag.
Men Mark är en stor mästare och en stor krigare.
Han ville vinna för sina barn.
Casper hade aldrig sett honom vinna.
Jag hade alla barnen hemma.
Vi kollade på tv.
Du klarar det.
Barnen var så glada och uppspelta.
Men oavsett vad som hände nu,
om han åkte ut efter en vecka,
om han inte vann nån etapp, det spelade ingen roll
för han fick komma tillbaka till loppet.
Tour de France är igång och de första attackerna börjar.
Striden pågår.
En sagolik återkomst för Mark Cavendish.
Kom igen!
Det började så fort.
Här satsar alla allt.
Det var Tour de France,
men en nivå högre än för några år sen.
Jag minns att jag tänkte:
"Vad fan har jag gjort?
Fan."
Krasch därbak.
Jag tror att det är en masskrock.
Det är riktigt hektiskt nu
för det var en krasch därbak i klungan.
Ännu en cyklist föll.
Stor krasch därbak! Det är kaos!
Det är en fullständig chock.
Det är precis vad vi inte ville skulle ske
på öppningsdagen av Tour de France.
Det är helt galet här.
Ännu en! Sagan är nere!
Hemska krascher som redan har satt sina spår på loppet.
Vi har flera cyklister som plåstras om.
Jag hade tur som inte föll som de andra killarna.
Det här loppet.
Vi pratar alltid om hur farlig tourens första vecka är.
Killarna lägger sig varje kväll
och ber att de inte ska ramla den första veckan.
De cyklar mycket fortare.
Högre hastigheter än nånsin.
ETAPP 4
NERVÖS IDAG AV NÅN ANLEDNING…
Det ser man inte ofta.
Inte ofta man ser att nån visar sårbarhet.
Han tävlade mot världens snabbaste spurtare.
De flesta var riktigt unga och
han slår dem inte vanligtvis.
Senast jag vann i touren, vann jag i Fougères.
Jag sa till mina lagkamrater:
"Det viktigaste är att nå den sista högerkurvan
nära fronten.
Få dit mig där så gör jag det."
Mitt val är Cavendish.
Skojar du?
Du har dessa mansförälskelser.
De tar över ditt liv.
Nej, Quick-Step.
Absolut inte.
Vi får se.
Det är väldigt mycket, inte bara skadad utrustning,
utan skadade kroppar i denna klunga.
Jag har aldrig sett så många omplåstrade cyklister.
Jag har heller aldrig sett Mark Cavendish stanna.
Han har gjort nåt med sitt styre eller klossar.
Lite problem för Mark Cavendish.
Kom igen, pappa!
Han fick mekaniskt problem och hamnade bak.
Jag tänkte: "Fan."
Vi har en utbrytning.
Bli inte förvånade över att cyklisten sticker
och skapar problem för klungan.
En utbrytning är när en cyklist bryter sig loss från huvudklungan
och sticker iväg själv längst fram i loppet.
Det här är hans livs tidsprövning.
Det blir tajt. Etappvinsten är fortfarande möjlig.
Man har en grupp med över 100 cyklister bakom sig
som jagar en.
Jag tittade på tiderna och räknade
och tänkte: "De lämnar den väldigt sent.
Det måste vara tungt att vara därframme."
Mamma, jag vet inte…
Julian bar grönt, jag minns att han cyklade fram
och drog.
Drog, utan nån annan tanke än att chansa.
Mark Cavendish är i klungan, för tillfället.
Var är han? Ja.
Vilken kväll det är för Brent van Moer. Orkar han?
De jagar honom. De kommer!
Mark är i mitten av allt. Pappa är fast.
Titta här. 350 meter kvar!
Kan han bli tagen? Det blir tajt!
Nej, han är fast.
Han är i mitten.
Kom igen!
-Kör! -Kom igen!
Där sticker Mark Cavendish!
Här kommer Mark Cavendish!
Kom igen!
Han kan ta sig dit.
Herregud.
Mark Cavendish kommer att göra det.
Han gjorde det!
Pappa gjorde det!
Ja!
Pappa gjorde det!
Det är otroligt
på så många sätt!
Han gjorde det!
Allt som vi hade gått igenom de senaste åren,
att vi stod ut och hade tillit,
allt kom ut på en gång.
Jag ville bara träffa mina killar.
Det var allt jag ville.
Det var härligt att dela det med dem.
För helvete, Mark. Du är så jävla snabb.
Det var den största comebacken. Det är en dröm.
Även nu blir jag känslomässig för
det var nåt otroligt
som hände då.
Jag var så stolt.
Som var en del av det.
Det krävs mycket för att säga:
"Jag tror inte mina ögon."
Jag är chockad.
Samtidigt är jag så stolt över honom,
och glad för hans skull.
Bara att se vad han har gått igenom.
Mycket självtvivel, mycket depression.
Jag gillar inte att ha fel,
men den här gången är jag riktigt glad.
Det var som en saga.
Nån som var förlorad, alla hade gett upp om honom.
Det är som en dröm.
Vad gör du mot mig?
Jag fick nästan en hjärtattack.
Och han tog sin chans.
Tack.
Du tackade mig med vad du gjorde.
Och han vann.
Tack för att ni trodde på mig, och gjorde mig glad.
Jag har varit glad hela året.
Folk tror inte på mirakel, inte jag heller.
Men vi lyckades, och skit i alla andra.
Cav är tillbaka.
Idag vann han sin 31:a etapp,
bara tre efter tidernas största, Eddy Merckx.
Jag är verkligen glad för hans skull, jag sa ju det.
Cavendish är perfekt placerad.
Pappa är utsläppt.
Gör det!
Du klarar det.
Jag saknar honom.
Mark Cavendish skakar två nävar mot himlen.
Killen…
…mållös.
Mark, det är din 32:a seger.
Du vet vad jag tänker fråga.
-Säg inte namnet. -Jag sa det inte.
Jag tänker inte på nåt.
Han visste att han kunde slå alla.
När han väl börjar vinna kan han inte sluta.
Cavendish är nära en perfekt position för att vinna nummer 33.
När ska han sätta fart?
Linjen tillhör honom!
Trettiotre. Eddy, tittar du?
Jag ställde inte frågan.
Tack. Fan, ja.
Pappa!
Ska vi få se Eddy Merckx rekord tangeras av Mark Cavendish?
Ska Cavendish, Manx Missile, tangera Merckx?
Han gjorde det!
Trettiofyra etappvinster!
Vi skapade historia!
Otroligt.
Han har nu tangerat rekordet.
Jag trodde aldrig det skulle hända.
Men jag är glad för hans skull.
Och jag är färdig.
Jag är färdig med att dissa Mark Cavendish. Jag lovar.
Ja. Bara…
Jag grät. Glädjen.
Bara känslan och glädjen som han fick av det.
Det var enormt.
Nåt som vi hade pratat om när det var som mörkast.
Jag vet hur långt han har kommit.
Ja.
Att vara trasig och bygga upp sig själv
fick honom helt klart
att minnas varför han gör sina uppoffringar.
Mark, får jag ställa en fråga?
Hur är det att vara lika med Eddy Merckx?
Det tog fram en mänsklig sida
av vad jag gör för första gången i min karriär.
Jag insåg
att jag inte vann ensam.
Jag hade velat veta det.
Att göra om karriären och veta det.
Det var såhär det skulle vara.
Vi är så stolta över dig, pappa.
Hur sjukt skulle det vara,
han är på 34,
kommer till Paris, och är med i loppet,
och det är dagen han slår rekordet?
Det låter otroligt.
-Det låter otroligt. -Ja.
SISTA ETAPPEN
Är du okej?
-Hej. -Får jag ge pappa dessa?
-Titta vem det är! -Hej!
Hej, pappa!
Hej!
Du har en present till mig.
Hej.
Har du en ny grön tröja till mig?
Vad är det som låter?
Pappa ska göra sitt lopp. Vi ses vid mållinjen.
-Älskar dig! -Lycka till!
Vi är här nu, på väg till 1 km-flaggan.
Champs-Élysées.
Den vackraste målgången för alla världens cykellopp.
Jag hade turen att göra det med
Mark Cavendish, som satsar på nummer fem idag.
Det är magiskt.
Det här blir min sista sändning.
Jag älskar den här sporten.
Jag lämnar över till kommentatorerna.
Tre veckors lopp i Frankrike, och allt avgörs nu.
Sjuhundra meter kvar!
På Champs-Élysées kullerstenar.
Cavendish slåss om plats. Det börjar bli tajt!
Cavendish är fast.
Bernal tar det. Frustration för Cavendish.
Att inte vara i slutet, för Mark Cavendish,
men så stolt han kan vara över de tre veckorna i Frankrike.
Han tangerar Merckx rekord och får den gröna tröjan,
ett decennium efter senaste gången.
Ingen har nånsin gjort det.
Ingen siffra räcker.
Men jag har en otrolig familj…
Är du okej, kompis?
Enbart det gör mitt liv perfekt.
Pappa, vann du?
Pappa!
-Pappa! -En minut.
Vad gör du?
-Pappa? -Casper, ge honom en minut.
Jag fortsätter så länge jag tror att jag kan vinna.
God morgon från Österrike med Bernie Eisel.
Undertexter: Jonna Persson