Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מאט רייף: ברירה טבעית -‬
‫תודה רבה. ואו!‬
‫די-סי, מה המצב?‬
‫אלוהים.‬
‫תודה.‬
‫תודה, שבו, תרגישו בנוח, אלוהים.‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫וושינגטון, די-סי.‬
‫זה מצולם לנטפליקס.‬
‫הגענו לזה.‬
‫זה ממש מגניב. חבל…‬
‫חבל שסבא שלי לא רואה את זה.‬
‫הוא…‬
‫תמיד רציתי להביא אותו לפה לביקור.‬
‫הוא ידע כמה אני אוהב את די-סי,‬
‫והוא אהב את מרילנד.‬ ‫זו הייתה המדינה האהובה עליו, וזה…‬
‫טוב, זו תגובה מובנת‬
‫אלא אם הייתם בבולטימור, כי באמת…‬
‫מה פאקינג קורה בבולטימור?‬
‫מרילנד כמדינה לא מצליחה לבחור סגנון.‬
‫פשוט תבחרו…‬
‫היא ממש יפה וממש עלובה בלי סיבה.‬
‫אולי תבחרו כבר סגנון?‬
‫בכל מרילנד אפשר לנסוע לחוף עם הגג פתוח,‬ ‫ואז מגיעים לבולטימור ונועלים את כל הדלתות.‬
‫אין משהו בין-לבין.‬
‫הייתי בבולטימור רק פעם אחת.‬
‫אכלתי שם צוהריים, והמארחת שמושיבה לקוחות‬
‫הייתה עם פנס בעין.‬
‫פנס ממש… לא שאלתי, "מה קרה?"‬
‫היה די ברור מה קרה.‬
‫היינו בהלם, "זה הפנים של המקום?"‬
‫"ככה אתם רוצים לקבל פני אנשים?"‬
‫והחבר שהייתי איתו אמר, "אני מרחם עליה".‬
‫"היו צריכים לשים אותה במטבח, ושם אף אחד…‬
‫אף אחד לא היה צריך לראות את הפנים שלה."‬
‫אבל אני אמרתי, "אבל אם היא‬ ‫הייתה יודעת לבשל לא היה לה פנס בעין".‬
‫אז…‬
‫רק בודק את המים,‬ ‫כדי לראות אם כיף איתכם או לא.‬
‫רק רציתי לראות.‬
‫חשבתי שאם נתחיל את המופע עם אלימות במשפחה,‬ ‫שאר המופע…‬
‫ירוץ חלק אחרי זה.‬
‫ברור שריחמתי עליה.‬
‫חבל שלא היו לה קריסטלים להגנה.‬
‫גברים, אנחנו צריכים לשים לזה סוף.‬
‫כל הקטע עם הקריסטלים יוצא משליטה.‬
‫בנות, תניחו את האבנים, טוב?‬
‫נמאס לנו להיכנס לחדר השינה שלכן‬
‫ולחשוב שאנחנו צריכים לנצח אתכן במנקלה‬
‫כדי לשכב איתכן.‬
‫מה הקטע של כל החצץ בבית, תאנוס?‬
‫אני נשבע,‬ ‫הבעיה הכי גדולה עם חובבות קריסטלים‬
‫זה העובדה שזו כל האישיות שלהן‬
‫והן כל הזמן חופרות על זה.‬
‫חס וחלילה שאזכיר את זה באמצע שיחה.‬
‫זו האהובה עליי.‬
‫זו…‬
‫זו חתיכה של ירקן פרואני ירוק,‬
‫והיא נותנת לי כוח‬
‫והגנה‬
‫ו…‬
‫לא, ממש לא.‬
‫פשוט לא, אוקיי?‬
‫זו זכוכית ים מבקבוק היינקן‬
‫שקנית מאיזה גבר לבן עם ראסטות‬
‫שגם מלמד יוגה עיזים תוך כדי מציצת זין.‬
‫אוקיי?‬
‫תגידו מה זה באמת: סתם בולשיט.‬
‫היחיד שזוכה להגנה הוא אני,‬
‫כדי שאדע לא לצאת עם עוד מישהי‬ ‫שיש לה כוס בטעם קמבוצ'ה.‬
‫אוקיי.‬
‫חלאס עם החרא ההיפי.‬
‫תתקלחי.‬
‫אולי תחזרי להשתמש בדאודורנט אמיתי.‬
‫די כבר עם החרא דאודורנט האורגני הזה‬
‫שמחזיק פחות זמן מהטעם של מסטיק זול.‬
‫טוב? די כבר.‬
‫זוכרים את הזבל הזה?‬
‫זה היה מחזיק שתי לעיסות.‬
‫ככה אתן מסתובבות, שני נפנופי זרוע,‬
‫ואתן לגמרי מסריחות.‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫החרא ההיפי הזה יהרוג אותי, נשבע.‬
‫אם אני אשמע עוד מישהי‬ ‫מאשימה את מצב החיים שלה כוכב חמה,‬
‫אהרוג אותה בעצמי. מבינים?‬
‫תעזבו את כוכב הלכת הזה בשקט.‬
‫נמאס לי שאתן מאשימות‬ ‫את כישורי קבלת ההחלטות העלובים שלכן‬
‫בכוכבי לכת שבכלל לא מכירים אתכן.‬
‫תכניסו טוב-טוב לראש.‬
‫אסטרולוגיה היא לא קו מנחה קסום לחיים‬
‫שקובע מראש את העתיד שלכן בכוכבים.‬
‫ממש לא.‬
‫העתיד שלכן תלוי‬ ‫במחשבות, בדעות ובפעולות שלכן.‬
‫אתן לגמרי בשליטה בעיצוב העתיד שלכן.‬
‫זה לא פה למעלה.‬
‫זה כאן כל הזמן. זה תלוי בכן.‬
‫אין לזה שום קשר לכוכבים.‬
‫זה שיש לכוכב צדק טבעת ולך אין, זה לא אומר…‬
‫זה לא אומר שאת צריכה לחפש שם עצות קסומות.‬
‫ותפסיקו לנסות להסביר את זה בכזה ביטחון,‬
‫אתן נראות מטומטמות כל פעם.‬
‫זה פשוט מתסכל…‬
‫נערת חלומותיך תביט לך בעיניים‬
‫ותגיד לך איזו שטות,‬
‫"יש לך בכלל מושג איך היקום עובד?"‬
‫לא, אבל ספרי לי, פרופסור.‬
‫"יש כוכב לכת בשם חמה.‬ ‫כשהוא מאט את הסיבוב סביב השמש,‬
‫זה גורם לנסיגה במרחק 98 מיליון קילומטרים‬ ‫ובגלל זה החיים שלי בקאנטים."‬
‫"זה ליטרלי לא תלוי בי."‬
‫"כאילו,‬
‫זה כתוב בכוכבים,‬ ‫כאילו, אנחנו ליטרלי אבק כוכבים."‬
‫"אתה מבין?"‬
‫כן, את תמותי לבד.‬
‫כי את לא מסוגלת‬ ‫לקחת אחריות על הפעולות שלך.‬
‫החיים שלך לא בקאנטים בגלל כוכב לכת בשמיים.‬
‫זה בגלל שאת לא מסוגלת‬ ‫לחיות בלי סיגריה אלקטרונית בפה.‬
‫ואת מזדיינת רק עם גברים‬ ‫שצריכים לשאול את האוטו שלך.‬
‫אוקיי?‬
‫כן.‬
‫בגלל זה החיים שלך בקאנטים.‬
‫את דואגת לגבי מרקורי (חמה)‬ ‫והוא מתנגש עם מכונית הסאטורן שלך.‬
‫כמה טיפשה את מרגישה?‬
‫טעית בכוכב הלכת. תנחשי שוב.‬
‫זה יהרוג אותי.‬
‫אני גם מרגיש שזה קטע של דור צעיר יותר.‬
‫הקריסטלים והאסטרולוגיה וכל זה.‬
‫וזה הגיוני.‬
‫אני פאקינג שונא אנשים צעירים. באמת.‬
‫כל אחד בגילי ומטה, אין לכם מה להציע לי.‬
‫אתם פשוט גסי רוח!‬
‫צעירים הם כאלה חסרי כבוד,‬ ‫גם כשהם לא מנסים.‬
‫לפני חמישה חודשים עשיתי קעקוע‬ ‫של ג'ון לנון על הזרוע,‬
‫וזה די ברור שזה ג'ון לנון.‬
‫זה קעקוע טוב.‬
‫מיד אחרי שפרסמתי את זה באינסטגרם,‬ ‫כולם שאלו, "הוא מעריץ של הארי פוטר?"‬
‫כאילו, זין על הילדים האלה.‬
‫זה חסר כבוד כלפי אחד מהמוזיקאים‬ ‫הגדולים ביותר בכל הזמנים.‬
‫כאילו שעשו לג'ון לנון "אבאדה קדברה" בגב,‬
‫ובגלל זה הוא לא פה. לא.‬
‫אותם משקפיים, אבל הוא הילד שלא נשאר בחיים.‬
‫נכון, ואם זה העציב אתכם, אתם הקהל שלי.‬
‫יופי. אני ממש מחבב אתכם.‬
‫זה שובר גם לי את הלב. זה טוב.‬
‫אלוהים, אני שונא צעירים.‬ ‫ואין גוונים של אפור.‬
‫אני שונא צעירים, ואני…‬
‫אני פאקינג אוהב‬
‫זקנים.‬
‫ואו.‬
‫זו אובססיה ברמה לא בריאה.‬
‫באמת. הייתי מזיין סבתא בלי למצמץ.‬
‫באמת.‬
‫לגמרי.‬
‫זה אפשרי.‬
‫אני לא יודע אם בדקתם.‬
‫זה אפשרי ואין שום חוק נגד זה.‬
‫כמה שתרצו.‬
‫אבל רק צריך להיות עדינים. אי אפשר…‬
‫אי אפשר לחנוק אותן.‬ ‫צריך לקפל את צינור החמצן.‬
‫מבינים?‬
‫לא היום.‬
‫אתם בסדר. בלי לחץ.‬
‫תחליפו חיתול למבוגרים.‬
‫זין על להיות הראשון של מישהי.‬ ‫הייתם פעם האחרון?‬
‫זו גאווה.‬
‫ואו.‬
‫זה…‬
‫שם אני פורח. אני קוצר הצלחה.‬
‫אני אוהב 69 גם בתור גיל.‬
‫אני פשוט מסתובב‬
‫גורם להן לגמור, גם את החיים.‬
‫אני ממש אוהב זקנים.‬
‫ככל שלאדם זקן יש יותר צורה של מקל סבא.‬
‫אני אוהב את אלה שפשוט…‬
‫הוא לא מסוגל להסתכל למעלה.‬
‫גם הוא לא יודע כמה חיים יש עוד לפניו.‬
‫מבינים?‬
‫זה המשקל של חיים טובים שדופק לו את הגב.‬
‫לזקן חייבות להיות בעיות גב.‬
‫זה אומר לי שהוא חי חיים מלאים.‬
‫אם פוגשים זקן שעומד זקוף,‬
‫הוא בוודאות התחמק מגיוס.‬
‫אני לא מכבד אותך. סליחה.‬
‫ואו.‬
‫חייבות להיות להם בעיות גב‬
‫כי ככל שהבעיות יותר קשות,‬ ‫הסיפורים יותר טובים.‬
‫איך זה קרה לך?‬
‫זה מה שהכי אהבתי בביקורים‬ ‫אצל הסבתא רבתא שלי‬
‫בהוספיס שגרה בו בשנים האחרונות שלה‬
‫כשהייתי נער.‬
‫שם מטפלים באנשים בזמן שנותר להם,‬
‫ואימא שלי הייתה מורידה אותנו‬ ‫לשלוש-ארבע שעות כל פעם,‬
‫וזה טוב. אני רוצה לבלות זמן עם סבתא שלי,‬
‫אבל גם הייתה לה דמנציה,‬
‫אז אחרי 25 דקות הייתי יכול להגיד,‬ ‫"אני אביא עוד מים",‬
‫והיא הייתה אומרת,‬ ‫"יש המון שחורים בימינו". כאילו…‬
‫יש יותר, ברור.‬
‫הייתי הולך לעשות מה שאני רוצה.‬
‫זה לא שלא אהבתי אותה‬ ‫או לא רציתי להיות איתה.‬
‫אנשים עם דמנציה לא זוכרים הרבה,‬ ‫אז אין הרבה על מה לדבר.‬
‫ובמקרה, לני, בחדר שלידה,‬
‫זכר הכול.‬
‫הוא היה האדם הכי מגניב שפגשתי בחיים.‬
‫הוא היה בן 97‬ ‫והיו לו החיים הכי מגניבים ששמעתי עליהם.‬
‫הוא היה מספר לי סיפורים במשך שעות,‬
‫והם היו מרתקים.‬
‫הוא חי חיים מלאים מאוד.‬ ‫הוא נלחם בשלוש מלחמות.‬
‫הוא טיפס על חמישה הרים.‬
‫הוא…‬
‫כן, הוא סיפר לי שזיין את רוזה פארקס.‬
‫כן, בחלק הקדמי של האוטובוס. אמרתי…‬
‫נראה לי שיש לך דמנציה. לא נראה לי ש…‬
‫אני לא חושב שזה קרה כמו שאתה זוכר.‬
‫חוץ מזה, אין יותר פרטיות בספסל האחורי?‬
‫לדעתי אפשר ממש לתת שם עבודה, אבל שיהיה,‬
‫אלה כנראה החסרונות של להיות צעיר.‬
‫אי אפשר לבדוק עובדות בסיפור של זקן.‬ ‫לא הייתי שם.‬
‫אני שונא להיות צעיר.‬ ‫אני לא יודע כלום. אני בן 28.‬
‫אני בכלל לא בטוח שמייקל ג'קסון היה שחור.‬
‫כל הזמן אומרים את זה. אני לא ראיתי.‬
‫ובכל תמונה שראיתי‬ ‫הוא היה אישה אסייתית, אז אני…‬
‫לעולם לא אדע.‬
‫מתסכל אותי בטירוף.‬
‫אני אוהב זקנים.‬
‫הלוואי שכל הקהל שלי יהיה בני 65 ומעלה.‬
‫ואו.‬
‫הקריירה תהיה הרבה יותר קצרה, אבל…‬
‫תחשבו לרגע את מי הם ראו בחיים שלהם.‬
‫זה די מחמיא.‬
‫מה שאני אוהב בסיפורים של זקנים,‬ ‫כמו הסיפורים של לני במשך שעות,‬
‫זה שהם מעוררים בי השראה לחשוב‬ ‫על הסיפורים שיהיו לי‬
‫כשאני אגיע לגיל הזה.‬
‫אני מקווה לחיות חיים מלאים‬ ‫ושיהיו לי סיפורים כיפיים.‬
‫אהבתי את סיפורי המלחמות שלו,‬ ‫ההרפתקאות שלו, המשפחה שלו.‬
‫זה הכי הלהיב אותי, שתהיה לי משפחה יום אחד.‬
‫אני רוצה ילדים, אבל לא עכשיו.‬
‫לא עכשיו. המצב טוב מאוד.‬
‫גם מפחיד אותי שיהיו לי ילדים‬ ‫כי צחקתי על הרבה אנשים.‬
‫ואם מאמינים בקארמה…‬
‫הילד שלי יהיה דפוק לגמרי.‬
‫יהיו לו חמש רגליים וסנפיר כריש בגב.‬
‫הוא יהיה מפלצתי.‬
‫אבל אני יודע שאני לא בוגר מספיק לשיחה הזו‬
‫כשישאל, "למה אני ככה?"‬
‫פאק!‬
‫אני פשוט אעמוד ככה…‬
‫כי אבא מצחיק.‬
‫מבין?‬
‫הצחקתי הרבה אנשים.‬
‫וגם אתה תצחיק.‬
‫אבל מסיבות אחרות.‬
‫אם ישלמו לראות אותך.‬
‫אני חושב שהעיקר מבחינתי הוא תזמון.‬
‫אני רוצה לבחור את הזמן הנכון להפוך לאבא.‬
‫אני בן 28, אז יש לי את כל הזמן בעולם.‬
‫היתרונות של להיות גבר,‬
‫אנחנו לא צריכים למהר ולהקים משפחה.‬
‫נוכל להפוך להורים מתי שנרצה,‬ ‫ואני לא חושב שזה הוגן כלפי נשים,‬
‫בהתחשב בזה שהן אלה שיולדות את התינוק.‬
‫לא הגיוני שאתן אלה‬
‫שצריכות להתחרות נגד השעון הביולוגי.‬
‫זה נראה דפוק.‬
‫כי בשביל נשים,‬
‫אתן יכולות לחכות, אבל ככל שאת מבוגרת יותר,‬ ‫הסיכויים לא עולים לזה שהילד יהיה…‬
‫"ראשון בתור לארוחת צוהריים"?‬
‫יש ניסוח יפה יותר?‬
‫תיאנחו כמה שבא לכם,‬
‫אבל אל תעמידו פנים ש-25 דקות‬ ‫לפני שנתנו לכם ללכת לאכול, לא ראיתם אותם‬
‫טסים במסדרון.‬
‫אמרתם לעצמכם…‬
‫נו, באמת.‬
‫"נארוטו" ישאב את כל הספגטי.‬
‫מעולה.‬
‫לא שזה רע.‬
‫אני חושב שזה די מגניב לראות‬ ‫איך אלוהים פועל.‬
‫אם תשימו לב,‬ ‫אלוהים תמיד מוצא דרך לאזן דברים.‬
‫אלוהים תמיד נותן משהו חיובי במקום השלילי.‬
‫בכל פעם שאתם רואים מישהו שנולד עם פחות מזל‬
‫בהיבט מסוים,‬
‫אל תדאגו, כי אלוהים יברך אותו‬
‫עם תכונה, איזו איכות אישית,‬
‫לפעמים אפילו כישורים.‬
‫זה קצת מאזן את המצב.‬
‫שמתי לב לזה בפעם הראשונה אצל האחיין שלי,‬ ‫צ'ייס. הוא נער, אבל הוא אוטיסט‬
‫בטירוף,‬
‫וזה כנראה לא המינוח הרפואי, אבל הוא…‬
‫הוא חטף את זה, על בטוח.‬
‫הוא לא מדבר.‬
‫זה הקטע שלו. הוא מדבר רק עם אימא שלו.‬
‫בלי קשר עין, לא מכיר בזה שנכנסת לחדר.‬
‫זה די חסר נימוס, אבל זה…‬
‫זה הסימפטום שלו.‬
‫אבל תקשיבו, הברכה שלו…‬
‫הברכה שלו היא כישרון ציור.‬
‫אפילו כנער הוא מצייר טוב יותר‬ ‫מכל מורה לאומנות שהיה לי.‬
‫אני פשוט חושב שזה מגניב לראות‬ ‫איך אלוהים תמיד מוצא דרך לאזן את המצב.‬
‫זה מרשים מאוד מבחינתי.‬
‫חבל שלא ידעתי לחפש את זה קודם.‬
‫אולי הייתי משנה דעה לגבי דברים כילד.‬
‫היה ילד, אלכס, בתיכון שלנו.‬
‫אלכס היה בגילי. התחלנו תיכון יחד.‬
‫למדנו יחד ספורט.‬
‫היו לו צריכים מיוחדים, והיה לו…‬
‫היה לו חתיכת זין.‬
‫אני לא יודע איך עוד לומר לכם.‬ ‫הוא היה מבורך.‬
‫אנשים ריחמו עליו.‬
‫שטויות.‬
‫הוא הטיל עלינו אימה במלתחות כל הסמסטר.‬
‫כולם נצמדו לארוניות. "ואו, אלכס!"‬
‫לשם הולך הכרומוזום הנוסף?‬
‫כל הכבוד לך.‬
‫הוא עדיין האדם הכי נחמד שאני מכיר.‬
‫אני מקווה שהוא נותן עכשיו למישהי בראש.‬ ‫באמת.‬
‫היא צריכה את הקסדה.‬
‫הם לא תמיד יודעים כמה הם חזקים.‬
‫אבל הוא בחור טוב. מגיע לו כל אינץ' ו…‬
‫כן, אמרנו שיש לו "מֻגְדָּלוּת".‬
‫כן.‬
‫דרישת שלום לאלכס.‬
‫כן.‬
‫קשב קצר, אבל זין ארוך. וזה…‬
‫זה איזון. אלה החיים, בסופו של דבר.‬
‫איזון.‬
‫אי אפשר לקבל הכול.‬
‫לפעמים אתה רק מצחיק.‬
‫זה בסדר.‬
‫עדיין פירקתי אותו במחניים.‬
‫רק מתוך קנאה.‬ ‫צעקתי, "אתה בכלל לא משתמש בו".‬
‫כן, אבל…‬
‫נסתרות הן דרכי האל, נכון?‬
‫יודעים מה מצחיק? אמרתי "אלוהים"‬ ‫שמונה פעמים בשתי הדקות האחרונות.‬
‫אני גם לא ממש דתי. באמת.‬
‫אני מקווה שיש אלוהים.‬ ‫אני מתפלל כל יום שיש אלוהים.‬
‫זה יהיה הגיוני, יענה על הרבה שאלות.‬
‫זה מסובך לפעמים.‬
‫דברים קורים, מתעורר בך ספק באמונה.‬
‫קשה לבחור דת.‬
‫אני אומר שקשה לבחור דת,‬ ‫אבל אני עדיין עונד שרשרת עם צלב.‬
‫כן.‬
‫אבל מאותה הסיבה שבגללה‬ ‫מביאים קונדום לדייט ראשון.‬
‫אני מקווה שלא אצטרך להשתמש בו.‬
‫אבל לכל מקרה.‬
‫למקרה שאמות וישו יגיד, "אתה לא נכנס לפה".‬
‫"לא, אחי, קניתי את הצמיד."‬
‫תן להיכנס.‬
‫שילמתי על פגישה אישית. איפה אבא שלך?‬
‫כן, דת היא פשוט מסובכת.‬
‫אבל תמיד כיבדתי אותה. תמיד כיבדתי דת.‬
‫הדת של כולם, יש לי כבוד מלא.‬
‫חשוב שלאנשים יהיה במה להאמין.‬
‫האקסית שלי ניסתה ללכת עם זה עד הסוף.‬
‫היא הייתה סופר דתייה.‬
‫היא אחת מהאנשים הכי דתיים שאני מכיר,‬
‫וזה קורע, כי היא לא תיכנס לגן עדן.‬
‫אין שום סיכוי.‬
‫גם לא בתור בת הזוג שלי.‬
‫היא תצטרך להירגע כמה מאות שנים‬ ‫מחוץ לשערי גן עדן.‬
‫היא הייתה ממש דתייה,‬
‫אבל פשוט… לא אדם טוב.‬
‫מכירים אנשים כאלה?‬
‫הם כל כך דתיים שאתה חושב,‬ ‫"אתה מפצה על משהו".‬
‫איזו מין נוצרייה‬ ‫מתעוררת לקרוא תנ"ך כל בוקר‬
‫כשבלילה לפני רק רצית שאלקק לך את התחת.‬ ‫כאילו, מה…‬
‫איפה בתהילים זה כתוב, איזבל?‬
‫ואיך גרמת לי לעשות את זה?‬ ‫זו השאלה הגדולה יותר.‬
‫זה מגעיל.‬
‫תבינו, אני אפילו לא אוכל בצלים.‬
‫בחיים לא חשבתי שאעשה משהו כזה.‬ ‫אני לא יודע מה עבר עליי.‬
‫לא יודע אם הייתי תחת השפעת רוח הקודש,‬
‫אבל זה פשוט‬
‫גרם לי "לדבר בלשונות". כאילו…‬
‫למרות זאת נפרדנו.‬
‫פעם ליקקתם למישהי תחת ואז נפרדתם?‬
‫זו סעודה אחרונה גרועה.‬
‫זה פשוט…‬
‫זה מגעיל.‬
‫טעם של בגידה ומטבעות.‬
‫אבל…‬
‫זו הדת שלה.‬
‫אני לא מזלזל באמונות של אף אחד.‬
‫אני מאמין בדברים.‬
‫יש לי אמונות. אולי אין להן שורשים דתיים,‬
‫אבל אני מאמין בדברים‬ ‫שמשפיעים על החיים שלי בצורה קשה.‬
‫לדוגמה, אני לא ישן טוב.‬
‫יש לי בעיות שינה קשות,‬
‫וחלק מזה הוא כי אחת מהאמונות הכי חזקות שלי‬
‫היא ברוחות רפאים ומפלצות.‬
‫אני גבר בן 28,‬ ‫והפחד הכי גדול שלי הוא מהחושך.‬
‫אי אפשר לדעת מה יש שם.‬
‫אגיד לכם: רוחות רפאים ומפלצות.‬
‫ואתם מטומטמים כי זה לא מדאיג אתכם יותר‬
‫על בסיס יומיומי.‬
‫זה לגמרי אמיתי.‬
‫אני כזה נמושה. באמת.‬
‫אני חייב לישון עם הטלוויזיה פועלת כל לילה‬
‫כי שכנעתי את עצמי שאם הטלוויזיה פועלת,‬
‫רוחות הרפאים יחשבו שאני מארח,‬
‫אז אני פשוט מדבר על מה שאני צופה בו,‬
‫פשוט מגזים.‬
‫זה הזוי כמה כיף לכולנו פה.‬
‫רק אני ו-12 השחורים הכי ענקיים בעולם.‬
‫מבלים וצופים ב"ילדות רעות".‬
‫צריך לקבוע כללים.‬
‫שהרוחות ידעו שהן לא בטוחות בבית שלכם.‬
‫פלשתן. הן לא יודעות.‬
‫12 שחורים לא מפחדים מכלום.‬
‫חוץ מאנשים שמתלבשים כמו רוחות.‬
‫כן.‬
‫אמרתי לכם שיש מפלצות.‬
‫אני לא מתעסק עם רוחות רפאים.‬
‫אפילו אי אפשר להתעמת איתן,‬
‫כי הקטע האירוני עם רוחות‬
‫זה שככל שרוח אמורה להיות‬ ‫יותר תמימה ונגישה, היא יותר מפחידה.‬
‫רוח של ילד. עוף ממני.‬
‫אני לא יודע אם אתה שד או ילד שנחטף,‬ ‫אבל צא לי מהבית עכשיו.‬
‫אלה תמיד הכי מפחידים, פשוט צצים במסדרון.‬
‫בוא לשחק איתנו.‬
‫הם תמיד בריטים.‬
‫כל רוחות הילדים המתים הן בריטיות בלי סיבה.‬
‫ילדים בריטים קטנים תמיד רוצים לשחק.‬
‫אני בכלל לא יודע‬ ‫מה רוח של ילד אמריקאי תגיד,‬
‫אבל זה יהיה מבעית.‬
‫דמיינו שאתם נכנסים למיטה ב-03:00,‬ ‫ואז שומעים, "אני שונא את ביה"ס הזה".‬
‫אני רק בודק אם כיף איתכם.‬
‫רק רציתי לראות.‬
‫רק בדקתי.‬
‫תקשיבו.‬
‫רוחות הן מבעיתות.‬
‫הדבר היחיד‬ ‫שמפחיד אותי יותר מרוחות זה מפלצות,‬
‫ונמאס לי שלא מתייחסים אליהן ברצינות.‬
‫כי הן בכל מקום.‬
‫זה הקטע עם מפלצות. אף אחד לא יודע איפה הן.‬
‫לכולם יש תיאוריות לגבי מקומות המסתור שלהן.‬
‫שמעתי על מקומות מוזרים.‬ ‫שמעתי על וילונות אמבטיה סגורים.‬
‫אני מכיר אנשים‬ ‫שלא הולכים לשירותים בלי לפתוח את הווילון‬
‫כדי לוודא שאין שם איזה בן זונה‬ ‫שחופף עם שמפו 3 ב-1.‬
‫מסתבר שהוא זה שמדביק‬ ‫קווצות של שערות לקיר במקלחת‬
‫כל השנים האלה.‬
‫אני קצת סקפטי לגבי זה.‬
‫יש מקומות יותר הגיוניים.‬
‫ארון זה מקום הגיוני. זה די סטנדרטי.‬
‫הרבה אנשים פוחדים ממפלצת שתצא‬
‫באמצע הלילה ותאכל אותם.‬
‫זה הגיוני. זה מבעית.‬
‫אי אפשר שמפלצת תצא מהארון.‬ ‫זה מפחיד פעמיים.‬
‫אתם אומרים שלא רק שיש לי מפלצת בחדר,‬
‫אלא שאולי הוא גיי?‬
‫אמרתם שהוא יאכל אותי.‬
‫לא אמרתם שיתחיל מהזין. השמטתם המון פרטים.‬
‫עכשיו יש גיי אפל שמסתובב לי בחדר השינה.‬
‫רודף אותי ליל נאז X.‬
‫תעדכנו אותי.‬
‫אני רוצה לדעת אם השיר הבא הוא עליי.‬
‫כאילו, למה בחר בארון שלי?‬
‫זה פחות מפחיד ויותר מחמיא. יש על מה לדבר.‬
‫ארון נשמע הגיוני.‬
‫אבל לדעתי המקום הכי נפוץ‬
‫שמעולם לא באמת פחדתי שמפלצת מתחבאת בו‬
‫הוא מתחת למיטה.‬
‫זה אחד מהמקומות היותר נפוצים, במיוחד כילד.‬
‫מפחדים שיד של מפלצת תעלה ותתפוס את הרגל.‬
‫מעולם לא הפחיד אותי.‬
‫אולי כי התחלתי לאונן בגיל די צעיר.‬
‫בגיל 11, 12 חשבתי, "היי,‬
‫אם תצוץ פה יד."‬
‫הוא יעזור. מבינים?‬
‫אני המפלצת עכשיו.‬
‫הוא אפילו לא בנוי לזה.‬
‫הייתי מזיין את שד המיטה שלי.‬
‫הוא לא בנוי לזה, הוא יתחיל לפתח רגשות,‬
‫יתחיל להיות רכושני וכל זה.‬
‫מקיש בקרש המיטה שלי בשלוש בלילה, "אתה ער?"‬
‫יש לי בית ספר בבוקר. תירגע.‬
‫בחייך.‬
‫אתה לא מלא?‬
‫לא חשבתי שיהיה לו מקום שם.‬
‫אין מצב שיש מקום למפלצת‬ ‫וגם לכל המגבות האלה מתחת למיטה שלי.‬
‫מבינים?‬
‫ואם יש, אז הוא קראנצ'י.‬
‫הוא לא…‬
‫הוא לא יכול להתגנב. זה מרעיש מדי.‬
‫אפשר לשמוע שד שפיך מרחוק.‬
‫באמת.‬
‫הם לא יכולים להתגנב.‬
‫ממש חבל.‬
‫אבל,‬
‫אם כבר דיברתי על שד שפיך…‬
‫יש עוד מפלצת‬ ‫שאנשים די מפחדים ממנה וצריך לדבר עליה.‬
‫ליצנים.‬
‫הרבה אנשים מפחדים מליצנים.‬
‫למרות שיצאתן עם כמה. זה באחריותכן. עדיין…‬
‫זה עדיין פחד לגיטימי, אני מבין.‬
‫אני אישית לא מפחד מליצנים, אבל אני מבין.‬
‫יש לי ארבע אחיות, והן מבועתות מליצנים.‬
‫בערך בגיל 13‬
‫כולנו צפינו בסרטי "זה" המקוריים.‬
‫למי שלא יודע, יש סרט בשם "זה".‬
‫הוא מבוסס על ספר של סטיבן קינג.‬ ‫זה ספר על ליצן מפלצת-שד-רוצח‬
‫שחי במערכת הביוב ועולה דרך פתחי הניקוז‬
‫כדי לאכול ילדים. זה כל הסרט, הוא כמפלצת,‬
‫וצפינו בסרט בבית של סבא שלי,‬
‫וזה כל כך הפחיד את האחיות שלי,‬
‫עד שהן לא התקלחו שלושה שבועות.‬
‫הן פחדו עד כדי כך, שהן חשבו שיעלה‬
‫דרך פתח הניקוז ויאכל אותן כילדות.‬
‫אבל הם לא ידעו שאז‬
‫כבר התחלתי לאונן במקלחת.‬
‫אז כאילו,‬
‫הוא כבר אכל את הילדים שלי. חשבתי…‬
‫חשבתי שבנינו קשר טוב והבנה.‬
‫לא תהרוג את הפרה אם החלב בחינם.‬
‫זה רע לעסקים.‬
‫קוראים לו פניווייז, אבל הוא אכל לי מהפין.‬
‫רק שתדעו. הבחור הזה…‬
‫הוא אוכל טוב שם למטה.‬
‫והם צפים. מעל המים.‬
‫כמו כתם שמן.‬
‫לא כדאי לאונן במקלחת.‬
‫ככה הגב מתעקם בגיל צעיר כמו מקל סבא‬ ‫כי אתה גוחן במקלחת החמה.‬
‫אתה מקבל צורה של מגן שיניים.‬
‫זה גם בזבוז זמן‬
‫כי אם פספסת את פתח הניקוז‬ ‫וזה נוחת במקום אחר,‬
‫אתה צריך להשקיע 12 דקות באגירת מים ואז…‬
‫חייבים פגיעה ישירה, אחרת זה לא עושה כלום.‬
‫אני קולט עכשיו שאני צריך‬ ‫יותר מעריצים גברים. זה יעזור הרבה.‬
‫אם היו פה 70% גברים, כמו שעכשיו יש נשים,‬
‫הבדיחה הזו הייתה…‬
‫כי כל גבר מבין וכל בחורה חושבת,‬ ‫"זו מדוזה?"‬
‫כאילו, מה?‬
‫למה שזה יידבק…‬
‫סוג של, מבחינת מרקם, זה לא רחוק ממדוזה.‬
‫זה מגעיל, בכל אופן.‬
‫גברים הם ממש מגעילים.‬
‫מזל שאנחנו במקרה מצחיקים.‬
‫לדעתי זה מה שעוזר לנו‬ ‫לעבור את המבוכה של גיל ההתבגרות,‬
‫כי אתן הייתן משתגעות‬
‫אם הייתן רואות איזה טרלול זה‬
‫להיות גבר צעיר‬ ‫שמנסה ללמוד איך לאונן במיומנות.‬
‫באמת.‬
‫זה פשוט רצף של טעויות מביכות.‬
‫אני מניח שאף אחד לא מבין‬ ‫את הקושי יותר מנשים‬
‫כי איך אתן מפענחות את הספינר הקטן שלכן לבד‬
‫אני בחיים לא אבין.‬
‫פשוט זורקים אתכן למים בלי הסברים.‬
‫אתן צריכות להבין לבד. ואתן מצליחות!‬
‫לגמרי לבד, ואני גאה בכל אחת מכן על זה.‬
‫באמת.‬
‫כי…‬
‫כי אם לא הייתן מבינות,‬ ‫אנחנו בחיים לא היינו מבינים.‬
‫אתן גם ככה צריכות להדריך אותנו בכל שלב,‬
‫ואפילו זה מתיש בצורה הכי פשוטה.‬
‫חבר'ה.‬
‫כמה פעמים פינגרתם מישהי כל כך הרבה זמן‬
‫עד שהתעוררתם למוחרת במצב הזה…‬
‫"שיחקתי אתמול בלילה באולינג?"‬
‫"טיפסתי על קירות במשך תשע שעות?"‬
‫אני למוחרת מסתובב‬ ‫ומצביע על דברים כמו ספיידרמן‬
‫כי אני לא יכול…‬
‫אני כבר לא יכול ליישר את הגידים.‬
‫אני לא יכול להחזיק דברים למוחרת.‬
‫כאילו, יופי. גמרת, אבל לי יש שיתוק מוחין.‬
‫מעולה. כן.‬
‫זה כואב.‬
‫אתן חזקות מאוד, כל הכבוד.‬
‫לנשים בהחלט קשה יותר. אין ויכוח.‬
‫לדעתי אצל הגברים יש יותר מבוכה‬ ‫כי אנחנו לא מקשיבים לאף עצה.‬
‫אנחנו לומדים רק מניסוי וטעייה,‬ ‫ולא שוכחים את הטעויות.‬
‫כל גבר פה נתפס‬
‫גם אם הוא לא יודע את זה.‬
‫אתם לא חמקמקים כמו שנדמה לכם.‬
‫זה טוב, צריך להבין איך זה עובד.‬
‫כגברים בוגרים, כולם פה יודעים‬
‫איך, איפה ומתי לעשות את זה.‬
‫לבצע התאמות לפי אזורי זמן וחילופי עונות.‬
‫זה תהליך ממושך,‬
‫אבל אנחנו צריכים להבין בדרך הקשה.‬
‫ותודה לאל, מעולם לא נתפסתי תוך כדי.‬
‫אני לא יודע איך הייתי מתאושש,‬
‫אבל אני זוכר‬ ‫שנתפסתי עם פורנו בפעם הראשונה,‬
‫והייתי, ואו,‬
‫הייתי בן 12.‬
‫כן. להגנתי, לא חיפשתי פורנו כשמצאתי את זה.‬
‫חיפשתי מתנות חג מולד‬ ‫בחדר השינה של ההורים שלי.‬
‫זה היה אמצע דצמבר. כשהייתי חוזר מבי"ס,‬ ‫היו שעתיים לפני שאימא שלי הייתה חוזרת.‬
‫ידעתי שהם קנו מתנות לחג המולד,‬ ‫אז נכנסתי אליהם לחדר.‬
‫רחרחתי. קודם בדקתי מתחת למיטה.‬
‫מפלצת המיטה שלי הייתה שם.‬
‫"אתה מחפש עוד אחת?" כאילו…‬
‫"לא עכשיו, זה משהו אחר. טוב."‬
‫ארון.‬
‫שם הדברים הטובים, נכון?‬
‫ניגשתי לארון בביטחון.‬
‫פתחתי.‬
‫כלום.‬
‫התכוונתי לוותר ולחזור לחדר, ושמעתי קול.‬
‫אני לא יודע אם זה הגיע מהראש שלי‬ ‫או מתחת למיטה, אבל הוא אמר,‬
‫"תבדוק במדף העליון."‬
‫אז בדקתי.‬
‫במבט ראשון,‬ ‫זה היה מדף עליון טיפוסי בארון של הורים.‬
‫שמיכות מקופלות בחזית, קפוצ'ונים ליד,‬
‫אבל מה שצד את עיני היה קרטון כחול‬
‫שבלט מאחורי השמיכות,‬
‫אז הורדתי את השמיכות, וחשפתי…‬
‫ארגז בירה עצום של באד לייט.‬
‫מהענקיים האלה, עם 64 פחיות של באד לייט.‬
‫יש לכם אבות חורגים? אתם מבינים אותי?‬
‫כן, ארגז בירה שאומר,‬ ‫"זו לא המשפחה האמיתית שלי",‬
‫אבל ידעתי, גם בגיל 12. חשבתי,‬
‫"זה לא המקום של בירה."‬
‫"בטח יש שם מתנות."‬
‫ובהחלט היו.‬
‫הורדתי את הארגז.‬
‫זה היה ארגז הפורנו הכי גדול‬ ‫שמישהו אי פעם ראה.‬
‫הארגז היה מלא ב-40 קלטות וידאו‬
‫שהאב החורג שלי צבר‬ ‫לאורך ה"קריירה" שלו, אני מניח.‬
‫עברתי עליהן. היו להן תוויות מוזרות.‬
‫אחת מהן היית "אפריל 2003",‬
‫וזה היה מבעית כי זה השם של אימא שלי.‬
‫חשבתי, "כדאי שיהיו גם יוני, יולי, אוגוסט".‬
‫כדאי שזה…‬
‫כדאי שזה יהיה תאריך‬ ‫ולא סיבה לטיפול פסיכולוגי.‬
‫לא יכולתי להסתכן, בחרתי אחת‬ ‫בלי תווית מלמעלה, החזרתי את הארגז והשמיכות‬
‫ורצתי עם זה לחדר שלי.‬
‫היה לי מכשיר וידאו בחדר, וצפיתי בזה.‬
‫המון.‬
‫הפעם הראשונה הייתה בשבילי. להתפנק.‬
‫אבל אחרי זה פשוט רשמתי לי הערות.‬
‫כי לא הרבה נשים יודעות עד כמה פורנו‬ ‫הוא חשוב לתהליך הלמידה של גבר צעיר.‬
‫לפני שאנחנו רואים פורנו,‬ ‫אנחנו לא יודעים כלום,‬
‫ואנחנו מעמידים פנים שכן,‬
‫אז זה המון מידע לנסות לעכל.‬
‫זה מבלבל מאוד.‬ ‫כשאתה כל כך צעיר וחסר ניסיון,‬
‫אין לך מושג שפורנו‬
‫זה לא סקס אמיתי.‬
‫בגיל הזה אתה לא קולט שאלה שני דברים שונים.‬
‫אחרי שצפיתי בסרט הזה,‬
‫חשבתי שאפשר לעשות סקס‬ ‫רק עם עוד חמישה אנשים.‬
‫חשבתי שהכול אורגיות. חשבתי, "הא?"‬
‫אני צריך יותר חברים, ושיהיו טובים יותר.‬
‫לא אלכס.‬
‫זה גם הרבה מידע חיובי שאנחנו צריכים‬
‫כי אנחנו כל כך טיפשים‬ ‫ומלאי ביטחון בגיל הזה.‬
‫דיברתם פעם עם בן בגיל חטיבה?‬
‫כולנו בקטע של, "זיינתי 100 בנות בהפסקה".‬
‫"אתה בתול."‬
‫אחרי שנה אנחנו רואים פורנו וחושבים,‬
‫"אוי, שיט!"‬
‫"הכוס נמצא הרבה יותר נמוך משחשבתי."‬
‫אבל לפני שאנחנו רואים פורנו,‬ ‫כל בן חושב שהכוס פה.‬
‫אנחנו חושבים‬ ‫שנכנסים עם הזין לפופיק, וזה פשוט…‬
‫זה סקס. מבינים?‬
‫אתה מקווה שאין לה פופיק בולט.‬
‫זה המון מידע לנסות לעכל.‬
‫אני נהנה. אני מתלהב.‬
‫אני כבר רוצה ללכת לבית הספר.‬ ‫לספר לחברים. שיתנו לי כבוד.‬
‫אבל בגלל שכל כך נסחפתי,‬
‫עשיתי טעות ענקית של טירון.‬
‫אפילו לא חשבתי… להחזיר את הקלטת.‬
‫החזרתי את הארגז והשמיכות,‬ ‫אבל חשבתי, "יש לו המון".‬
‫אין מצב שישים לב שאחת חסרה, נכון?‬
‫לא נכון.‬
‫באותו לילה, בערך ב-23:00,‬
‫הקלטת לא הייתה אצלי אפילו 24 שעות.‬
‫אני בחדר, מכין תיק למחר.‬
‫התיק מלא, אני נכנס למיטה. אני מותש.‬
‫מכל ההערות שכתבתי.‬
‫נעים לי במיטה,‬
‫נוח לי מתחת לשמיכה,‬
‫ושמעתי את האבא החורג שלי‬ ‫חוזר מהעבודה במשמרת המאוחרת.‬
‫כל הקולות בבית היו חוזרים על עצמם כל לילה.‬
‫אני יכול לדמיין מה שהוא עושה‬
‫בלי לראות מה הוא עושה.‬
‫כל הצלילים זהים בכל לילה.‬
‫שומעים אותו נכנס מהחניה אל המטבח,‬ ‫פותח בירה,‬
‫עובר בסלון, נכנס לחדר השינה,‬
‫ואז שומעים אותו פותח מים במקלחת‬ ‫ומתפשט מבגדי העבודה.‬
‫כמו בכל לילה.‬
‫אבל הלילה‬
‫שמעתי אותו פותח בירה,‬
‫עובר בסלון אל חדר השינה,‬
‫ואין מקלחת.‬
‫פשוט 20, 25 שניות של דממה.‬
‫ואז שמעתי‬
‫בכל הבית‬
‫"מה לעזאזל?"‬
‫אני בחדר שלי חושב, "זה יכול להיות כל דבר".‬
‫אני מקווה שאימא שלי בוגדת בו.‬
‫אני מקווה שתפס חמישייה בבית.‬
‫כי אחרי הקריאה הזו היו עוד שתי דקות‬
‫של דממה.‬
‫אני בחדר שלי חושב, "מה לעזאזל קורה?"‬
‫כי אז שמעתי את הצעדים שוב.‬
‫הם מתקרבים‬
‫ונהיים כבדים.‬
‫אני מזיע ויש לי זקפה,‬ ‫שילוב מבעית בגיל הזה.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שקיוויתי‬ ‫שהצעדים המסתוריים יהיו רוח,‬
‫עם עדיפות לרוח של האבא האמיתי שלי‬ ‫כדי שזה לא יקרה.‬
‫ידעתי שהוא יכסח אותי.‬
‫ידעתי שאני בצרות.‬ ‫מפלצת המיטה החזיק לי את היד.‬
‫אמרתי, "לא עכשיו. תירגע".‬
‫"אולי אחר כך. נראה מה יהיה."‬
‫הצעדים נעצרו מחוץ לדלת חדר השינה שלי.‬
‫חשבתי, "פאק!"‬
‫הדלת נפתחה בחריקה,‬
‫והאבא החורג שלי נשען פנימה,‬
‫והוא רק אמר‬
‫"משהו נעלם לי."‬
‫"אני יודע שאתה יודע‬
‫מה שאני יודע,‬
‫וכשאחזור מהעבודה מחר,‬
‫אני רוצה את זה חזרה‬
‫אחרי שהרצת לאחור."‬
‫שאלתי, "להתחלה או לאיפה שהפסקת?"‬
‫עכשיו אנחנו צריכים לחשוב על לו"ז.‬
‫זה האוסף של שנינו עכשיו, אוקיי?‬
‫הוא אמר, "רוצה שאקרקע אותך?"‬
‫"תסגור אותי בחדר עם הסרט הזה? לך על זה."‬
‫מבינים?‬
‫כל הקיץ. אין לי בעיה.‬
‫זו הייתה נקודת מפנה ביחסים בינינו‬
‫כי שנאנו אחד את השני,‬ ‫לא היה לנו שום דבר במשותף,‬
‫אבל סוף סוף היה לנו משהו.‬
‫סוף סוף היה לי מינוף.‬
‫לא יכולנו להלשין אחד על השני‬ ‫בלי לאבד הכול. זה היה נחמד.‬
‫תוכל לחנוק אותי או את הזין שלך.‬
‫לא את שנינו.‬
‫סגרנו?‬
‫ככה התחברנו. זה היה נחמד.‬
‫ואו.‬
‫כן.‬
‫זו הייתה חוויית חיבור טובה.‬
‫ואז בא האינטרנט והרס הכול.‬
‫אני אוהב פורנו באינטרנט,‬ ‫אבל כבר אין חיבור משפחתי.‬
‫אני שונא את האינטרנט. באמת.‬
‫מדיה חברתית… אני לא סובל אותה,‬
‫ואני יודע שזה הזוי לשמוע כי בגלל זה באתם.‬
‫עובדה כיפית בשבילכם. אני שונא מדיה חברתית.‬
‫לא רציתי להשתתף.‬
‫דחיתי את זה שנים. לא סובל את זה.‬
‫לדעתי מדיה חברתית‬ ‫היא מקום נוראי, שלילי ורעיל.‬
‫היא מלאה באנשים נוראיים‬ ‫שאומרים דברים נוראיים כל הזמן.‬
‫זה המקום הכי גרוע שמעולם לא היה קיים.‬
‫אנשים אומרים דברים נוראיים,‬
‫האנשים האלה… הטרולים האלה.‬
‫חבורה של פאקינג לוזרים‬
‫בלי חברים ובלי חיים‬
‫ובלי תמונת פרופיל.‬
‫יושבים בבית כל היום ומנסים לבטל אנשים,‬
‫או כותבים דברים נבזיים‬ ‫כי החיים שלהם כל כך דפוקים‬
‫שהם לא מסוגלים לדמיין חיי סבל לבד.‬
‫הם חייבים לנסות לגרור אחרים למטה‬ ‫וכותבים בנבזיות‬
‫ואומרים דברים גסי רוח.‬
‫אני מגיב תמיד. תמיד.‬
‫אני לא יכול שלא!‬
‫אני לא מצליח לקלוט מציאות‬
‫שבה אנשים יכולים לדבר בצורה חסרת כבוד‬
‫בלי להתמודד עם השלכות פיזיות.‬
‫זה מטריף אותי לגמרי.‬
‫ואני יודע…‬
‫אני יודע שבתור "דמות ציבורית",‬
‫אני אמור להיות בוגר ושקול,‬
‫אבל תתאבדו.‬
‫זה נכון לכל מי שמלכלך על אחרים באינטרנט.‬
‫ואני יודע שזו אמירה קשה,‬
‫אבל מבחינתי, אין אדם טוב‬
‫שמסוגל לתרום משהו חיובי לחברה‬
‫שיתאמץ לכתוב תגובה שלילית‬
‫על משהו שהייתם‬ ‫אמיצים ליצור ולשתף עם העולם,‬
‫ואנחנו לא צריכים אנשים כאלה.‬
‫מצטער.‬
‫זה הזוי מה אנשים יעשו‬ ‫רק כדי ללכלך באינטרנט.‬
‫מוקדם יותר השנה‬ ‫טסנו מלוס אנג'לס לוונקובר, קנדה‬
‫לפסטיבל קומדיה.‬
‫היה לי מופע אחד, ערב אחד.‬ ‫זו הייתה נסיעה של 36 שעות. מהירה.‬
‫טוב? נסעתי לשדה התעופה.‬
‫הבאתי רק תיק גב,‬
‫וזה אמור להיות אידיאלי,‬ ‫חוץ מהעובדה שזה לא נוח‬
‫כשאתה מגיע לשדה‬
‫כי בבידוק לא יודעים איפה צריך לשים תיק גב,‬
‫והם משנים את הכללים כל יום‬
‫ואז מתייחסים אליך כמו לאידיוט‬
‫כי אתה לא יודע את החוקים שהם ממציאים.‬
‫הפעם עברתי את הבידוק,‬
‫כמעט בלי בעיה.‬
‫הם לא צריכים לקחת את התיק הצידה.‬
‫הייתי בדרך לשער אל המטוס.‬
‫די התלהבתי לקראת הטיסה‬
‫כי היא לא ארוכה,‬ ‫וידעתי שיש לי מקום ליד החלון,‬
‫וזה לגמרי המקום הכי טוב במטוס.‬
‫כן… עד סוף הטיסה.‬
‫כי נכון שבאים תמיד להודיע שעומדים לנחות?‬
‫חמישים וחמש דקות לפני הנחיתה.‬
‫והם יעירו אותך משנת החלון‬
‫רק לומר משהו מטומטם כמו,‬ ‫"אני צריכה שתפתח את תריס החלון‬
‫עד למעלה בשביל הנחיתה."‬
‫כאילו שהבן זונה‬ ‫בודק שטח מת בחלון של 28 אף.‬
‫ציפיתי לישון קצת בטיסה.‬
‫עלינו למטוס. זה מטוס קטן,‬
‫כולכם הייתם בכזה,‬
‫שהתאים בו מעל המושבים קטנים מדי‬ ‫אז עושים צ'ק-אין לכל התיקים בשער.‬
‫היה לי מזל שבאתי רק עם תיק גב‬
‫כי גם אם היה לו מקום בתא, ולא היה.‬ ‫הוא קטן מדי.‬
‫כולם יודעים‬ ‫שתיק גב שמים מתחת למושב שלפניך.‬
‫אני יודע, אתם יודעים.‬ ‫אני עושה את זה שש פעמים בשבוע.‬
‫אז התיישבתי, שמתי את התיק למטה,‬
‫ועשיתי טעות קטנה.‬
‫ארזתי קצת יותר מדי.‬
‫אז היה מקום‬ ‫רק ל-75% ממנו מתחת למושב שלפניי.‬
‫חשבתי על זו ואמרתי, "יודע מה?"‬
‫"יהיה לי יותר מקום ויהיה יותר נוח‬
‫אם אשים את התיק מתחת לרגליים ככה."‬
‫הרבה יותר מקום.‬
‫יכולתי לשחרר רגליים קצת.‬
‫נפתרה הבעיה. התיישבתי ונרגעתי,‬
‫חיכיתי לראות מי ישב לידי, כי מי שלידך‬
‫משפיע מאוד על חוויית הטיסה.‬
‫מיד נדפקתי.‬
‫ממש מאחוריי בבורדינג‬
‫היו שניים מהנוסעים‬ ‫הכי גרועים שאפשר לשבת לידם.‬
‫לידי במושב האמצעי היה ילד בן שלוש ש…‬
‫כן, מיד כשהתיישב התחיל כמו בן שלוש…‬
‫חשבתי, "ואו".‬
‫"אני אמעך לו את עצם החזה."‬
‫טוב?‬
‫היא בטח עדיין רכה.‬
‫ו… התעצבנתי.‬
‫לא בגלל הבכי.‬
‫בכי של תינוק במטוס לא מטריד אותי.‬
‫אני יודע שאין על זה שליטה,‬ ‫אבל כן אפשר לשלוט בפיזיות של הילד.‬
‫כי לאורך כל תהליך הבורדינג, שנמשך 30 דקות,‬
‫הידיים של הילד הזה כל הזמן היו‬
‫במרחק כזה מהפרצוף שלי.‬
‫פשוט…‬
‫ואני בנימוס מנסה להרחיק אותו.‬
‫חשבתי, "אוקיי, אבל…"‬
‫"טוב, בסדר. כנראה…"‬
‫"די כבר. שמישהו יפסיק את זה."‬
‫אני עושה כל מה שאפשר כדי שהאבא ידע‬
‫שזה לא בסדר, והוא מתעלם.‬
‫כמעט נשענתי אל האבא‬
‫ואמרתי, "היי."‬
‫"אולי תרחיק את הילד הסקסי שלך ממני?"‬
‫כן. אני יודע שזה מגעיל.‬
‫אבל מה אני צריך לעשות‬
‫כדי למשוך‬ ‫את תשומת ליבך כדי שתדע שזה לא בסדר?‬
‫מה קורה פה?‬
‫האבא היה ממש בלתי כשיר.‬
‫הוא ישב במושב ליד המעבר‬ ‫וצפה באיזה חרא באייפד שלו,‬
‫והאבא היה…‬
‫בלי להעליב, רק פרט מדויק…‬
‫האבא לא שקל פחות מ-190 קילו.‬
‫הוא היה אדם גדול.‬
‫אם הייתי צריך להשתין,‬ ‫הייתי משתין על המושב שלי,‬
‫והשלמתי עם זה. זה בסדר.‬
‫ניסיתי להישאר רגוע.‬
‫אנחנו מתרחקים מהשער למסלול ההמראה,‬
‫והדיילת שהולכת במעבר‬
‫ומוודאת שכולם חגורים עצרה בשורה שלי.‬
‫היא ראתה את התיק מתחת לרגליים שלי ואמרה,‬
‫"אדוני,‬
‫אתה צריך לשים את התיק מתחת למושב שלפניך."‬
‫אמרתי, "אה".‬
‫"אין מקום, אבל זה בסדר."‬
‫"תראי."‬
‫"יש הרבה מקום, זה נוח מאוד."‬
‫"אל תדאגי. תודה."‬
‫והיא אמרה, "זה לא בסדר".‬
‫"שים את התיק מתחת לכיסא שלפניך,‬ ‫או שאעשה לו צ'ק-אין ותיקח אותו מהמסוע."‬
‫אמרתי, "אין לו מקום,‬
‫וכבר התחלנו לנסוע."‬
‫"מה את רוצה לעשות?"‬
‫והיא אמרה, "לא יודעת,‬
‫לא התיק שלי, לא הבעיה שלי."‬
‫אמרתי, "אל תדברי אליי‬ ‫כאילו שזה ספיריט איירליינס".‬
‫"אני אמריקאי‬
‫עם מינוי פלטינום במועדון המנהלים."‬
‫"אוקיי?"‬
‫"וצברתי מספיק ק"מ כדי שנדבר כמו בוגרים‬
‫ונסכים ששנינו יודעים שזה כלל מטופש."‬
‫"זה לא משפיע על כלום."‬
‫"תראי."‬
‫"בואי נשכח מזה ונמשיך עם הטיסה."‬
‫היא אמרה,‬ ‫"זה לא כלל מטופש. זה מעכב את היציאה שלך."‬
‫אמרתי, "אה".‬
‫"באמת."‬
‫"לכוד. הראשון לרדת."‬
‫"אני מבטיח שזה בסדר."‬
‫"זה לא בסדר. במקרה חירום,‬
‫תצטרך לרדת במהירות האפשרית."‬
‫אמרתי, "היי,‬
‫מה לדעתך מעכב אותי יותר?"‬
‫"התיק שלי‬
‫או פאקינג טימון ופומבה‬
‫שיושבים לידי?"‬
‫"הא?"‬
‫אפילו התינוק הגיב כאילו… ואמרתי,‬
‫"את מעצבנת את התינוק הסקסי הזה."‬
‫אז עכשיו,‬
‫תאמינו או לא, עכשיו באמת התחילו הבעיות.‬
‫אני על המטוס,‬
‫אני עצבני‬
‫ויש לי ויי-פיי.‬
‫אז כמו אידיוט,‬
‫מיד כשהיה לי חיבור, נכנסתי לטוויטר,‬
‫וצייצתי על מה שעברתי הרגע.‬
‫בסך הכול בציוץ אמרתי‬
‫שלדעתי זה כלל מגוחך,‬
‫שאיימה לעשות צ'ק-אין לתיק שלי‬ ‫ולהוסיף תהליך מאוד לא נוח‬
‫לטיסה הקצרה מאוד שלי‬
‫למרות שזה לא משפיע על אף אחד ועל שום דבר.‬
‫זה כל מה שצייצתי.‬
‫ותקשיבו.‬
‫לא ידעתי שבטוויטר‬
‫כולם…‬
‫דיילות ודיילים, כולם.‬
‫כל אחד ואחת.‬
‫כולם בטוויטר הכירו כל כלל טיסה,‬
‫וממש אכפת להם מהחוקים האלה, מסתבר.‬
‫תקשיבו, מאות על גבי מאות‬
‫על גבי מאות‬
‫של זרים התחילו למלא את ציר הזמן שלי‬ ‫בציוצים עצבניים,‬
‫זועמים על הדעה שלי לגבי המצב.‬
‫והקונצנזוס המטומטם שלהם‬
‫היה חרא כמו,‬ ‫"כמה קשה זה יכול להיות לציית לכללים?"‬
‫תבינו רגע.‬
‫אני מבין כללים.‬
‫אני מבין למה קובעים אמצעי זהירות מסוימים‬
‫כדי להגן על כולם. ברור שאני מבין.‬
‫אבל בנוסף‬
‫תשתמשו במוח שלכם, טוב?‬
‫לדוגמה, אני מבין‬ ‫שמגבלת המהירות ברוב הכבישים המהירים,‬
‫וזה משתנה מעיר לעיר,‬
‫אבל בממוצע, המגבלה היא בערך 105 קמ"ש.‬
‫אני לגמרי מבין ומכבד‬ ‫שזו המהירות המוצעת שנקבעה,‬
‫שבה אנחנו, האזרחים, צריכים לנסוע‬ ‫כדי שהתנועה תתקדם בקצב הולם.‬
‫אני מבין.‬
‫אבל בנוסף,‬
‫אם אתם באמת‬
‫תיסעו במהירות 105 קמ"ש‬
‫בכביש המהיר,‬
‫אני פאקינג ארצח אתכם, קולטים?‬
‫תנהג מהר יותר, יא אפס.‬
‫תשתמש באינסטינקטים כדי לומר,‬ ‫"יודע מה? אני יכול להאיץ‬
‫ל-130 קמ"ש כמו אדם בוגר‬
‫ולאפשר לתנועה לזוז."‬
‫נכון? משתמשים…‬
‫משתמשים באינסטינקטים כדי לפרש כללים.‬
‫ככה הרגשתי לגבי עניין הטיסה.‬
‫אני מכיר את הכלל לגבי התיק, כולם מכירים,‬
‫אבל זה לא משפיע על אף אחד‬
‫אז אולי פאקינג נירגע עם זה כבר?‬
‫לא.‬
‫במקום זה התווכחתי‬ ‫עם 700 זרים במשך שמונה שעות.‬
‫ואנחנו עונים אחד לשני בלי סוף.‬
‫הקטע הכי טוב בוויכוח עם אנשים באינטרנט‬
‫לגבי משהו שעברת באופן אישי,‬
‫זה שהם לא היו שם‬ ‫כדי לראות שום דבר ממה שקרה, נכון?‬
‫הם רק יודעים מה סיפרת להם ומה שהם מניחים.‬
‫אז מהר מאוד אחרי תחילת הוויכוח באינטרנט,‬ ‫אנשים מתחילים להעלות תרחישים הזויים משלהם‬
‫שלא קשורים בכלל למה שדיברת עליו‬
‫רק כדי להצדיק את עצמם.‬
‫בסך הכול לא רציתי לעשות צ'ק-אין לתיק,‬
‫ואנשים אמרו דברים כמו,‬ ‫"זה לא עניין של הבטיחות שלך".‬
‫"זו הבטיחות של אנשים סביבך."‬
‫"מה אם תתרסקו על הר,‬
‫ובזמן הפינוי…"‬
‫"תגיד את זה לעצמך לאט."‬
‫"קדימה."‬
‫"נראה לך שנשרוד את ההתרסקות?"‬
‫"לתוך הר?"‬
‫ויש להם מה לומר על כל דבר.‬ ‫"אבל מה אם כן נשרוד?"‬
‫"ובגלל שהתיק שלך לא היה לגמרי מתחת למושב,‬
‫הוא יגיע למעבר ומישהו ייפול עליו‬
‫וייפצע?"‬
‫אם אתה…‬
‫לא יכול…‬
‫לצעוד‬
‫מעל‬
‫תיק הג'נספורט שלי בגובה 25 ס"מ‬
‫כדי להציל את עצמך,‬
‫ברירה טבעית, אח שלי.‬
‫אתה פאקינג צריך למות.‬
‫אוקיי?‬
‫אתה לא מספיק אתלטי בשביל לשרוד.‬
‫לא האמנתי‬
‫עד כמה אנשים התאמצו‬
‫להתווכח על חרא שלא קשור אליהם באינטרנט.‬
‫זה מרשים כי זה מסלים מהר מאוד.‬
‫זה הופך במהירות למנטליות אספסוף‬ ‫כי באינטרנט‬
‫ברגע שקבוצה גדולה מספיק של אנשים‬ ‫מתחילה להתעצבן עליך,‬
‫כולם רוצים להכניס לך,‬
‫כי הוא מלא באנשים שליליים כלפי עצמם‬ ‫והם צריכים להקרין את זה על אחרים.‬
‫זו ההזדמנות שלהם כי זה העונש שלך.‬
‫אם אתה מסתבך באינטרנט,‬
‫העונש הוא שאנשים יכולים לומר לך‬
‫כל מה שבא להם.‬
‫הכול, גם אם זה הרבה יותר גרוע‬
‫ממה שאמרת וסיבך אותך מלכתחילה.‬
‫זה מרשים, ובסופו של דבר זה לא מטריד אותי.‬
‫תקשיבו.‬
‫בחיים לא תעליבו אותי.‬
‫אני מת בפנים כבר המון זמן.‬
‫המטוס שלי התרסק מזמן‬
‫ולא צעדתי מעל התיק, מבחינה רגשית.‬
‫אתה מבינים?‬
‫תלכלכו כמה שבא לכם.‬
‫מה שאתם צריכים לדעת עליי ומה שלמדתי,‬
‫דרך טיפול או מה שזה לא יהיה, זה שאני…‬
‫אני מאוד מתגונן, מסתבר.‬
‫אני מרגיש מהר מאוד שאני צריך להתגונן‬
‫אם אני מרגיש שמישהו תוקף אותי.‬
‫ואני קוטל בכל פעם.‬
‫אז תלכלכו עליי באינטרנט כמה שבא לכם,‬
‫תגידו כל דבר נבזי ופוגעני שבא לכם‬
‫כדי לנסות להעליב אותי, אבל רק תדעו,‬
‫שאני אזיין אתכם במילים. אני…‬
‫עכשיו המטרה שלי היא שתבכו.‬
‫אני תמיד מנצח בקרב הזה.‬
‫אז כשתחטפו ממני יותר ממה שהחטפתם לי,‬
‫אל תעמידו פנים שאתם הקורבן, טוב?‬
‫זה הדבר שהכי מעצבן אותי באינטרנט, ו…‬
‫כנראה…‬
‫כנראה הדוגמה הכי טובה לזה‬ ‫הייתה בסערת הטוויטר הזו‬
‫כשהתנהל הוויכוח על תיק הגב.‬
‫התווכחתי עם אנשים,‬ ‫אנחנו מעליבים אחד את השני,‬
‫פשוט נהנים לבזבז זמן.‬
‫נהניתי.‬
‫והייתה אישה אחת. היא הגזימה.‬
‫היא לא סתמה.‬
‫היא לבד צייצה לי בעצמה‬ ‫כנראה 60 או 70 פעמים‬
‫גם אם לא הגבתי, והגבתי הרבה.‬
‫אבל לא להכול, מן הסתם.‬
‫היא הייתה מהאנשים האלה,‬ ‫ראתה שכולם מכניסים לי‬
‫והיא רצתה גם, אז היא התחילה לכתוב‬ ‫דברים יותר ויותר נבזיים‬
‫וציפתה שלא יהיו לזה השלכות,‬
‫ולא ממש הזיז לי.‬
‫עד הציוץ האחרון שלה.‬
‫בציוץ האחרון לא יכולתי לוותר.‬
‫הדבר האחרון שכתבה לי היה‬
‫"אני לא מבינה למה אתה צריך להיות‬ ‫כזה מרדן אפס ובכיין."‬
‫האם הייתי צריך פשוט לחסום אותה?‬
‫היחצ"ן שלי חושב ככה.‬
‫אבל נמאס לי‬
‫מהעליהום שעשו עליי‬
‫אחד נגד 700.‬
‫היא הייתה נבזית מאוד.‬
‫היא התחילה.‬
‫ורק לפי תמונת הפרופיל שלה,‬
‫ידעתי שהיא…‬
‫בעלת עצמות כבדות.‬
‫בסך הכול אמרתי,‬
‫להגנתי,‬
‫"ובכן."‬
‫"אם לא היית תופסת שני מושבים,‬
‫היה יכול להיות מקום עבורי‬ ‫להניח בבטחה את תיק הגב שלי‬
‫במושב אחר."‬
‫זה כל מה שאמרתי, וזה‬
‫סטטיסטית לא שגוי.‬
‫אבל כידוע לכולנו,‬
‫כולם רוצים להיות קורבן בימינו, נכון?‬
‫אז איך היא,‬
‫זו שהתחילה את הריב, הגיבה?‬
‫"איך הוא מסוגל לומר לי משהו כזה?"‬
‫"הוא עושה לי בודי שיימינג."‬
‫"בטלו את מאט רייף."‬
‫"כלבה, את לא יכולה לבטל אותי.‬ ‫אני לא המינוי שלך לחדר כושר."‬
‫"עופי לי מהפיד."‬
‫אני לא התחלתי איתך שטויות.‬
‫אני אדם נחמד.‬ ‫אני לא רוצה לפגוע ברגשות של אנשים,‬
‫אבל אעשה את זה.‬
‫זה לא היה קשור אליה.‬
‫רק רציתי להתלונן לגבי התיק שלי.‬
‫ופתאום אני הסיבה ה-13 שלה?‬
‫אוקיי.‬
‫זין על זה.‬ ‫את יודעת לספור סיבות, אבל לא קלוריות?‬
‫עופי לי מהעיניים.‬
‫לא.‬
‫אין סימפתיה היום, די-סי. אין.‬
‫ולפני שמישהו מכם בכלל יחשוב לצדד בה,‬
‫תגידו, "לא יודע, מאט."‬
‫"זה אישי מאוד."‬
‫"שווה לך לצחוק על המשקל שלה‬
‫כדי להגן על עצמך?"‬
‫"מה אם היא תשמע‬ ‫שאתה עדיין צוחק על המשקל שלה‬
‫וזה ישפיע עליה כל כך שתעשה משהו קיצוני,‬
‫כמו… לתלות את עצמה."‬
‫"איך תרגיש?"‬
‫איך היא עלתה לשם?‬
‫כן.‬
‫זה ידהים אותי‬
‫שמייצרים כבלי גרירה חזקים כאלה. באמת.‬
‫זה באמת ידהים אותי.‬
‫תקשיבו.‬
‫זין עליהם.‬
‫המדיה החברתית שלכם היא האומנות שלכם.‬
‫צרו ושתפו‬
‫מה שאתם רוצים לשתף.‬
‫ואם למישהו…‬
‫אם למישהו יש בעיה עם זה,‬
‫שתפו עוד מהחרא הזה.‬
‫תדחפו להם את זה לגרון.‬
‫יש לכם מושג כמה אנשים‬ ‫לא אוהבים אותי או את הקומדיה שלי?‬
‫יודעים מה?‬ ‫אני מפרסם כל יום כי זה מה שמרגיש לי נכון.‬
‫זה…‬
‫זה מה שמרגיש לי נכון‬ ‫ואני בסך הכול עושה מה שנראה לי מצחיק‬
‫ואני רק יכול לקוות‬
‫שאנשים אחרים יחייכו וזה ישמח אותם.‬
‫זה כל מה שאני רוצה שיקרה מכל זה.‬
‫אז למי אכפת אם אף אחד לא מאמין בך?‬
‫זין עליהם. במשך 12 שנים,‬
‫אף אחד לא האמין בי.‬
‫ואם הייתי נותן לזה להשפיע‬ ‫על הכבוד שיש לי למחשבות ולרעיונות שלי,‬
‫לא הייתי מצלם ספיישל נטפליקס‬ ‫בקונסטיטושן הול בעיר האהובה עליי‬
‫בכל ארצות הברית.‬
‫אבל מה אני יודע? אני רק סטנדאפיסט, נכון?‬
‫אני מקווה שכולם נהנו.‬
‫זקנים, תודה שבאתם.‬ ‫אני יודע שאתם תכף צריכים לקום.‬
‫ידעת מי אני כשבאת?‬
‫באמת?‬
‫יש טיקטוק בערוץ הולמרק?‬
‫די.‬
‫מה זה?‬
‫מה יש פה? יש כאן…‬
‫אלה אדיבלס עם ויד?‬
‫חמישים מיליגרם? יא רוצח.‬
‫אם אתה בולע 50 מיליגרם באדיבל הראשון שלך‬
‫אתה תחליף כינוי גוף.‬
‫כאילו, אתה…‬
‫שחורים, תודה.‬
‫נראה לי שזה רק אתם.‬
‫פאק, ואו.‬
‫הייתי בטוח שיש לי קהל מעריצים מגוון יותר.‬
‫לא ממש.‬
‫טוב. לא נצביע עליהם.‬
‫זה מאוד 6 בינואר. בואו נירגע.‬
‫אני יודע, זו העיר שלכם. אני יודע.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬