Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫לאיזה קולנוען היו חמישה סרטים שפתחו במקום הראשון בקופות‬
‫בארבע השנים האחרונות?‬
‫לספילברג? לטרנטינו?‬
‫לסקורסזה?‬
‫לא.‬
‫השיא הזה שייך לטיילר פרי.‬
‫כשאנשים אומרים לי, "גיליתי את טיילר פרי הבא",‬
‫אני שואל, "הוא נוסע 300-280 יום בשנה כדי להכיר את הקהל שלו?‬
‫"אם לא, אז לא גילית את טיילר פרי הבא."‬
‫אל תקטינו אותו,‬
‫כי הוא לא סתם כושי-שהפך-לשחור‬
‫בר מזל ועשיר.‬
‫גדלנו ברובע השלישי בצפון ניו אורלינס,‬
‫ליד שיכוני מגנוליה.‬
‫אנשים פנו לפשע.‬
‫פריצה, שוד, הם השתמשו בסמים ומכרו סמים.‬
‫אתה מאמין שלפני שבע שנים היית חסר בית?‬
‫כן, כן.‬
‫הוא שחקן, תסריטאי, במאי ומפיק,‬
‫אני אגיד את זה, איל בידור.‬
‫אולפני טיילר פרי. יש לך את האולפנים הגדולים ביותר בארה"ב.‬
‫- ככה סיפרו לי, כן. - בארץ.‬
‫תנו לו כוכב לכת. קדימה.‬
‫אין לכם מושג מה נדרש‬
‫כדי לרכוש נכס מצבא ארצות הברית.‬
‫עשרים סרטים באורך מלא, יותר מ-20 מחזות,‬
‫תשע סדרות, רב-מכר של ה"ניו יורק טיימס".‬
‫לא ייאמן.‬
‫הוא ידוע בכך שהוא מפיק סרטים בעיקר עבור הקהל השחור,‬
‫אבל למספר הולך וגדל של מבקרים בקהילה השחורה‬
‫יש בעיות עם יצירותיו של פרי.‬
‫אי אפשר לצפות שכולם יאהבו את היצירות שלו‬
‫רק כי הוא שחור והוא נאבק קשה כדי להגיע להוליווד.‬
‫הסיפורים והעלילות שבבסיס היצירות שלו,‬
‫הסטריאוטיפים, יש לי הרבה בעיות איתם.‬
‫זה העניין המרכזי,‬
‫לטיילר פרי לא היה אכפת ממה שאנשים אמרו על היצירות שלו.‬
‫הוא שירת את הקהל שלו.‬
‫אני חושב שאין שום דבר שקל להיות חלוץ בו.‬
‫זו אותה נוסחה שוב ושוב, והוא כל הזמן חוזר עליה.‬
‫אני לא יודע מה הוא מנסה לפתור בסרט,‬
‫אבל הוא כנראה צריך לפתור את זה בטיפול.‬
‫זה פשוט מסר נוראי,‬
‫זה כמו משקה אלכוהולי קולנועי להמונים.‬
‫כשמייצגים תרבות‬
‫ישנה אחריות, ולפעמים כמעט מעמסה שמתלווה לכך.‬
‫למה אתה עובד קשה כל כך?‬
‫למה אני עובד קשה כל כך?‬
‫מעטים עשו יותר מטיילר פרי כדי להרחיב את תחום הטלוויזיה.‬
‫לדעתי הוא חצה את הגבול בסרטו האחרון.‬
‫הקולנוען האפרו-אמריקאי המצליח ביותר בהיסטוריה.‬
‫וברגע שזה מגיע להוליווד,‬
‫אז זה הופך לבעיה.‬
‫הוא בהחלט היה אאוטסיידר.‬
‫אי אפשר היה להתכחש‬
‫לכישרון‬
‫ולכוח‬
‫של טיילר פרי.‬
‫השגת הרבה.‬
‫מה אתה רוצה לעשות שעדיין לא עשית?‬
‫הילד של מקסין: סיפורו של טיילר פרי‬
‫היי, תקשיבי, ברכותיי,‬
‫את אחות של מיליארדר. מה תגידי על זה?‬
‫אלוהים הוא טוב, מותק. תיזהרי.‬
‫בסדר, מותק.‬
‫בסדר, מתוקה. אדבר איתך בקרוב. ביי ביי.‬
‫לאקי ג'ונסון דודן של טיילר‬
‫דודנית שלי, מלבה, אחותו של טיילר.‬
‫בילדותנו היינו קוראים לו "ג'וניור".‬
‫"מה קורה, ג'וניור? ג'וניור."‬
‫אבל עכשיו הוא "טיילר", הוא לא "אמיט",‬
‫אבל בשם הזה הוא נולד, אמיט פרי ג'וניור.‬
‫הוא שינה את שמו לטיילר פרי,‬
‫בצדק, כי הוא ואביו היו מנוכרים‬
‫במשך הרבה מאוד שנים,‬
‫אז הוא לא רצה להיות ידוע בשם אמיט ג'וניור.‬
‫אומר לך את זה...‬
‫וזה רק אני. ככה אני מרגיש.‬
‫הטראומה עמוקה מדי, הפצע עמוק מדי.‬
‫כשאדם נחתך והוא מתחיל להחלים, ואז...‬
‫אז הוא מגרד את הפצע.‬
‫אז בכל פעם שהוא נפצע הוא המשיך לגרד את הפצע.‬
‫עכשיו הפצע אף פעם לא מחלים,‬
‫והוא לעולם לא יחלים.‬
‫זה היה ערב מלא בכוכבים בשבת, כשידוענים הציפו את אטלנטה‬
‫כדי לחגוג את הפתיחה החגיגית של אולפני טיילר פרי.‬
‫האולפנים, ששטחם הוא 1335 דונם, נמצאים בשטח‬
‫של הבסיס הצבאי לשעבר פורט מקפירסון בדרום-מערב אטלנטה.‬
‫טיילר הקדיש גם 12 אולפני צילום,‬
‫כל אחת מהן נקראת על שם אמן שחור פורץ דרך,‬
‫כולל אופרה וינפרי, ויל סמית והאלי ברי, אם להזכיר כמה שמות.‬
‫אולפני טיילר פרי פתיחה חגיגית - אוקטובר 2019‬
‫איך אתה מרגיש עכשיו, אדוני?‬
‫אני... מתרגש,‬
‫רגוע,‬
‫מוכן, אסיר תודה ומלא בהודיה ובתקווה,‬
‫וכן, מוכן להתחיל.‬
‫אני מנסה להירגע, כי אתה יודע איך אני עם זמנים.‬
‫אני רק מנסה להיות,‬
‫"פשוט תזרום, ט"פ. תהיה נוכח ברגע."‬
‫הילד הזה מתחת למרפסת שלך,‬
‫הוא דמיין אי פעם שיהיה לו את כל זה?‬
‫אתה באמת מנסה את זה עליי עכשיו?‬
‫זה לא יקרה, חבר.‬
‫- אני רק צריך... - זה לא יקרה.‬
‫כדאי שתתקשר לגייל קינג או לאופרה וינפרי.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אני לא נכנס לזה.‬
‫בסדר.‬
‫אנסה את זה בסוף השבוע.‬
‫אני רק מנסה לעבור את הרגע הזה.‬
‫אני חייב לנסות לא לצוף מעליו,‬
‫אבל זה הקטע שלי.‬
‫הבעיה שלי היא שאני צף מעל הרבה דברים בחיי,‬
‫וזה כך מאז הילדות שלי,‬
‫זה בגלל ההתעללות, כשיש כאב פשוט מנסים לעבור את זה,‬
‫אבל גיליתי שאני ככה עם הכול,‬
‫גם כשמדובר באושר ובשמחה,‬
‫החושים שלי מתעצמים מדי,‬
‫אני רק רוצה להיות מעל זה.‬
‫אז הערב, ובכל יום, בכל רגע,‬
‫אני חושב, "תירגע, תירגע.‬
‫"אתה בסדר. תירגע. אתה בטוח.‬
‫"זה רק רגש. זו רק תחושה.‬
‫"זה טוב. אתה בסדר גמור.‬
‫"זו אהבה. זה אושר." אז...‬
‫אומרים שהיין הטוב ביותר גדל באדמה הקשה ביותר,‬
‫וכשחושבים על היינות הטובים ביותר,‬
‫הענבים צריכים לפרוץ דרך סלעים וענפים,‬
‫ודרך כל מיני מעקפים כדי לצמוח מהאדמה.‬
‫מלודי הובסון אריאל השקעות‬
‫במובנים רבים, אני חושבת שזה מאפיין את ילדותו של טיילר.‬
‫היו לו חוויות מחרידות כילד,‬
‫והן עיצבו אותו כאדם.‬
‫הן הובילו בסופו של דבר לדמויות שהוא יצר‬
‫ולדמיון שהיה לו,‬
‫כי אדם נכנס לתוך נפשו.‬
‫ולכן זה מאוד הגיוני בעיניי‬
‫שהוא נעשה לאדם שהוא כיום,‬
‫שיש לו ההתמדה והנחישות‬
‫שיש לו, כי היה עליו להתגבר על דברים רבים.‬
‫היה עליו להיות היין כדי לפרוץ דרך האדמה הזו.‬
‫ניו אורלינס, לואיזיאנה‬
‫קשה לחיות בניו אורלינס.‬
‫קשה לשרוד בה, זו עיר מסוכנת.‬
‫היריות, מקרי השוד, אלימות הכנופיות.‬
‫אבל זה היה מסוכן מאוד. זה היה מסוכן מאוד.‬
‫שיעור הפשיעה היה גבוה מאוד.‬
‫פעם נחשבנו לבירת הרצח של העולם.‬
‫עלייה נוספת במספר מקרי הירי בניו אורלינס.‬
‫העלייה בפשיעה גוברת...‬
‫רציחות בניו אורלינס, ו...‬
‫אני לא יודע איך רוב הלבנים במדינה הזו מרגישים,‬
‫אני יכול רק להסיק איך הם מרגישים לפי מצב המוסדות שלהם.‬
‫הוא אמר לי שקל מאוד למות.‬
‫לחיות זה קשה.‬
‫הוא לא עשה כלום,‬
‫השוטרים ב"מכולת ברוס" ירו עליו.‬
‫הם אמרו לי, "קום!" ואמרתי, "לא.‬
‫"מה, כדי שתוכלו לירות בי?"‬
‫מבחינה סטטיסטית בניו אורלינס, אולי לא תצליחו להגיע לגיל 21.‬
‫אם הגעתם ליום ההולדת ה-21 שלכם, ניצחתם כנגד כל הסיכויים.‬
‫ניצחתם את השטן. ניצחתם את הסטטיסטיקה.‬
‫באזור הזה גדלים לפי עיקרון "החזק שורד",‬
‫אז ברגע שיוצאים מהבית, לעזאזל, אולי לא חוזרים.‬
‫אני אסתובב. רואה את הבניין הזה ששם?‬
‫זה היה דיור ציבורי. גם פה גרנו.‬
‫שני בתים במורד הרחוב, דודה מקסין, טיילר פרי שלי, יולנדה, אמברי, מלבה,‬
‫הם גרו שני בתים במורד הרחוב, שלשם נלך עכשיו.‬
‫זה הבית שטיילר גדל בו.‬
‫בחלק האחורי של הבית הזה הוא בנה מעין מועדון‬
‫שנמצא מתחת לבית ושאליו היינו נכנסים‬
‫כדי לברוח מדוד אמיט.‬
‫אנחנו מול בית ילדותו,‬
‫והכאב של עברו חזר.‬
‫כאן גדלתי,‬
‫ולא הייתי בבית הזה במשך שנים.‬
‫הוא לקח אותנו לחלק האחורי והראה לנו את הכוך‬
‫שאליו היה בורח מההתעללות של אביו.‬
‫זה היה המחבוא שלי, המקום הבטוח שלי.‬
‫כשהמצב החמיר, היית נכנס לכאן?‬
‫כן. כן, ביליתי שם את כל היום.‬
‫לפעמים ריחמתי על טיילר, כי היה לו קשה.‬
‫היה לו קשה הרבה יותר מאשר לנו.‬
‫זה לא היה צריך להיות ככה.‬
‫אני לא יודע איזה מסר אלוהים שלח לו,‬
‫ואולי המסרים נקלטו, כי הוא מצליח מאוד עכשיו,‬
‫במובן זה שהוא עושה הרבה דברים‬
‫והוא דואג להרבה אנשים ומביא להם ברכה.‬
‫אבל איך הוא ישן בלילה במחשבה על הילדות שלו?‬
‫כשטיילר היה ילד, אביו היה גבר קשוח.‬
‫הוא היה טיפוס שלא סבל שטויות.‬
‫הוא לא צחק הרבה, רוב הדברים לא הצחיקו אותו.‬
‫הוא היה איש חזק וחרוץ,‬
‫אבל הוא היה אדם חמום מוח שאוהב להתבודד.‬
‫פשוט קשה.‬
‫הוא נשר מבי"ס בכיתה ג', הגיע מהכפר,‬
‫וכל חייו הוא עבד קשה.‬
‫הוא היה מסיים לעבוד בערך ב-15:00 ומגיע הביתה ב-15:30.‬
‫יש חנות פינתית ממש כאן, במרחק של פחות מחצי רחוב,‬
‫והוא היה שותה ארגזי בירה.‬
‫הוא היה שותה בכל יום.‬
‫ברגע שהטנדר עצר, ידענו שעכשיו זה יתחיל.‬
‫הוא יצא עם ארגז של 24 בירות.‬
‫הוא ישתה את כולן עד שמישהו יגיע לכאן‬
‫והוא יעשה שטויות.‬
‫ואת ג'וניור... את טיילר, סליחה,‬
‫את טיילר הוא הכה קצת חזק יותר.‬
‫פעם אחת, היינו ממש צעירים והוא הצליף בטיילר כהוגן.‬
‫הגב שלו היה מלא בדם.‬
‫הוא ברח מהבית, בן אדם. הוא היה צעיר.‬
‫הוא ברח מהבית, הוא בא אל מעבר לפינה, אלינו,‬
‫ואימא שלנו שאלה, "מה? מי עשה את זה?"‬
‫היו לו חבורות ענקיות על הגב.‬
‫באורך כזה ובעובי כזה, או בנפיחות כזו.‬
‫זה האחיין שלי. הוא תינוק. הוא היה ילד קטן בזמנו.‬
‫דודה ג'רי אחותה של מקסין‬
‫אולי בן שבע או שמונה. הוא היה קטן.‬
‫היא לא שיחקה בכל מה שקשור אלינו, האחיינים והילדים שלה.‬
‫האם הלביאה, אם תרצו.‬
‫היא הגנה עלינו בכל מחיר.‬
‫אם הדוב הגדול והרע מגיע, היא תילחם בדוב.‬
‫אז פשוט נדלקתי.‬
‫הלכתי ולקחתי את האקדח.‬
‫עברנו את הפינה, אימא גוררת את כולנו.‬
‫לבשנו תחתוני "הנס".‬
‫התחתונים הלבנים שלנו, ואנחנו בוכים.‬
‫ראינו אותו יוצא למרפסת ושותה, כרגיל.‬
‫ושאלתי אותו למה הוא הכה אותו בגב ככה,‬
‫והוא אמר לי להתעסק בעניינים שלי.‬
‫הוא לא היה צריך לומר את זה.‬
‫היא הרימה אקדח כדי לירות, ואבי הזיז אותו.‬
‫זה היה מפחיד כל כך, כי... הסתכלתי על אימא שלי וחשבתי, "אלוהים".‬
‫אימא עמדה לירות בדוד אמיט.‬
‫ומאז הוא לא התעסק איתה,‬
‫והוא הקשיב לה.‬
‫הוא הקשיב לה אפילו כשהיה שיכור כלוט,‬
‫כי הוא זכר את האקדח.‬
‫זה לא אחד מרגעי השיא שלי, אבל הייתי פגועה כל כך.‬
‫לא יכולתי לסבול את זה, כי גם אני הלקיתי את ילדיי,‬
‫אבל אף אחד מהבנים שלי לא יכול לספר לך שהוא קיבל כאלה מכות.‬
‫כלומר, לא, לא.‬
‫איך אפשר כשאתה אוהב את ילדיך?‬
‫איך אפשר? איך הלב שלך מאפשר לך לעשות זאת?‬
‫אז אני לא מבינה את זה, אבל אני לא צריכה להבין.‬
‫רק אתמול בערב, כשדיברתי עם המפיקים‬
‫על סיפור ששמעתי לראשונה,‬
‫שפעם אחת הכו אותך חזק כל כך עד שהתעלפת.‬
‫אני זוכר שנאחזתי בגדר רשת,‬
‫ואני נאחז חזק כל כך, ידיי מדממות כשהוא מכה אותי,‬
‫- ואני נאחז... - וואו.‬
‫אני רק מנסה להישאר בחיים.‬
‫זעמתי על זה כל כך בתוך תוכי.‬
‫אני רואה אותי בורח מעצמי.‬
‫- וואו. - ולא הצלחתי לגרום לילד הקטן...‬
‫לא הצלחתי לגרום לילד הקטן הזה לחזור אליי.‬
‫לא הצלחתי להחזיר אותי אליי.‬
‫אז זה נהיה נורא כל כך שכילד קטן אתה חותך ורידים.‬
‫כן.‬
‫כן, הייתי אובדני‬
‫כי חשבתי, "מה הטעם בחיים?"‬
‫כילד, החוויה של הטראומה האדירה הזו‬
‫אפשרה לי ליצור מרחבים אמיתיים במוחי.‬
‫בזמן שדברים קרו לי, לא משנה מה הם היו,‬
‫אם זה אבא שלי שצועק,‬
‫או אם פוגעים בגופי, או נוגעים בי בצורה לא הולמת,‬
‫הייתי נכנס למקום אחר במחשבותיי.‬
‫אחד ממקומות הבריחה שלי היה החצר הזו,‬
‫ויכולתי לראות ציפורים, עצים ושדות,‬
‫ולשמוע אנשים מדברים,‬
‫ולראות את בתיהם ואת המכוניות שלהם,‬
‫ואת הפרט הקטן ביותר של השקע בקיר,‬
‫מה היה מחובר אליו.‬
‫את האדים מהקפה.‬
‫יכולתי לראות את כל הדברים האלה בראשי.‬
‫העולם היה מציאותי, יפה וברור כל כך.‬
‫המקום הזה שחשבתי שהיה בטוח ושלו היה קיים באמת,‬
‫והגעתי אליו.‬
‫ולא רציתי לעזוב,‬
‫לא רציתי לחזור לעצמי אחרי שהטראומה הסתיימה.‬
‫החושים המועצמים היו שולחים אותי לרגעים האלה.‬
‫האופן שבו עינו אותו כשהיה ילד צעיר, זה לחלוטין היה עינוי,‬
‫ולדעת שהוא היה מסוגל להתנתק בדמיונו‬
‫בלי לאבד את שפיותו,‬
‫כי ילדים רבים שמתייחסים אליהם בצורה איומה כפי שהתייחסו אליו,‬
‫במיוחד על ידי דמות האב,‬
‫מפתחים הפרעות אישיות, והם מתנתקים לחלוטין.‬
‫לא רק מבחינת הדמיון שלהם, אלא מתנתקים מבחינת האישיות...‬
‫אופרה וינפרי ענקית תקשורת‬
‫על מנת לסבול את העינוי, לסבול את הכאב,‬
‫לסבול את התחושה הבלתי פוסקת שאי אפשר לדעת מתי זה יגיע‬
‫או כמה קשה זה יהיה, אבל ברור שזה יהיה קשה.‬
‫הוא יכול להתחבר לאנשים‬
‫מכיוון שהוא מגיע ממקום שהוא חי את זה והוא לא רק מדבר על זה,‬
‫ובגלל זה הוא יכול לדבר לכל אדם שאי פעם התעללו בו,‬
‫שנשא עול כבד, או שהתמודד עם מאבק או משבר,‬
‫כילד או כמבוגר.‬
‫הוא אחד מאותם אנשים‬
‫שמסוגלים להפוך את הכאב שלהם לכוח אמיתי.‬
‫והוא לא היה מי שהוא, לא היו לו העושר,‬
‫הפרסום או היכולת לספר את הסיפורים‬
‫בצורה הייחודית לו,‬
‫שמצליחה לנגוע בעצב החשוף של הקהילה האפרו-אמריקאית,‬
‫אם הוא לא היה חווה את הכאב הזה.‬
‫אנשים שואלים, "איך אתה מסוגל לכתוב 20 תסריטים בשבועיים?"‬
‫אני פשוט יכול לגשת למקום הזה‬
‫ולראות את העולם הזה ולשמוע את הקולות האלה, וזה פשוט שוצף מתוכי.‬
‫אז מה שבעיני אחרים נתפס כמוזר או כמשונה,‬
‫עבורי, זו פשוט היכולת לגשת למקום‬
‫שיצרתי כילד כדי לעזור לי להתמודד, ושעכשיו היא בדיוק הדבר‬
‫שמקיים הרבה ממה שאני עושה בתעשייה.‬
‫אז שוב, הכול מוצא את דרכו להסתדר לטובה.‬
‫הכתיבה ביומן הייתה מזככת עבורו.‬
‫הוא למד את זה מאופרה.‬
‫בתחילת הדרך הוא תמיד דיבר עליה...‬
‫אלווין רוס חבר ילדות ומלחין‬
‫ועל כך שיום אחד הוא יפגוש אותה.‬
‫"יום אחד אפגוש את אופרה.‬
‫"יום אחד נהיה חברים.‬
‫"יום אחד תהיה לי תוכנית טלוויזיה משלי."‬
‫הוא קיבל כל כך הרבה השראה מהפרק‬
‫שבו היא דיברה על תיעוד ביומן ועל כתיבה.‬
‫קלי תומאס מורגן היחצ"נית של טיילר‬
‫אני חושבת שהוא מצא בזה ריפוי וזיכוך,‬
‫וכך הסיפורים הראשונים נולדו, המחזה הראשון.‬
‫אז מוצא חן בעיניי שזו שנתנה לו השראה ושאותה הוא העריץ,‬
‫ושכנראה נראתה רחוקה ממנו שנות אור,‬
‫היא זו שבסופו של דבר הפכה להיות אחת מאנשי סודו הקרובים ביותר.‬
‫אבל הוא גם תמיד דיבר על הדרך שבה היא עשתה עסקים.‬
‫צפיתי בו עוזב רשתות גדולות‬
‫כי הן לא עשו את זה בדרך שלו.‬
‫הייתה לו נוסחה מסוימת,‬
‫אבל זה חוזר לאמונה שלו ולמה שאלוהים אמר לו.‬
‫"זה מה שייעדתי אותך לעשות.‬
‫"הישאר יציב וממוקד."‬
‫וזה בדיוק מה שהוא עשה.‬
‫טיילר, אתה איש חזון מבריק‬
‫שמגלם את החלום האפרו-אמריקאי האמיתי.‬
‫לכבוד גדול הוא לי‬
‫להגיש את פרס האייקון האולטימטיבי לשנת 2019 של בי-אי-טי‬
‫לחברי היקר, מר טיילר פרי.‬
‫לא יכולתי שלא לחשוב על אימא שלי.‬
‫אני זוכר שכשהייתי כבן חמש,‬
‫היא לקחה אותי איתה לשיכונים‬
‫כשהיא שיחקה קלפים בערבי שישי עם חבורת נשים.‬
‫לנשים האלה לא הייתה יותר מהשכלה תיכונית,‬
‫אבל הן היו נשים שחורות חכמות.‬
‫נשים שחורות חזקות.‬
‫הן סיפרו סיפורים נהדרים.‬
‫ואני הייתי ילד בן חמש שיושב שם על הרצפה,‬
‫משחק עם הצעצועים שלי, מקשיב להן מדברות על הגברים שלהן,‬
‫על הקשרים שלהן ועל הכאבים שלהן.‬
‫כשאחת מהן נהייתה עצובה, אחרת הייתה מספרת בדיחה,‬
‫וכולן היו צוחקות.‬
‫לא ידעתי שהייתי בכיתת אמן לחיים שלי.‬
‫הייתי מגיע הביתה ואבא שלי היה מכה את אימא שלי,‬
‫עושה ואומר לה כל מיני דברים.‬
‫הוא היה יוצא מהחדר, ואני הייתי נכנס ומחקה את אחת הנשים,‬
‫והיא הייתה מתחילה לצחוק.‬
‫היה בזה כוח שלא ממש הבנתי.‬
‫עשרת הסרטים הראשונים שלי היו עליה, באופן תת-מודע.‬
‫רציתי שהיא תדע שהיא ראויה,‬
‫שנשים שחורות ידעו שהן ראויות.‬
‫אתן מיוחדות, אתן חזקות, אתן מדהימות.‬
‫כשטיילר נולד, או "ג'וניור", כפי שקראתי לו, אמיט פרי ג'וניור,‬
‫הוא היה בני היחיד במשך עשר שנים, אז מובן שפינקתי אותו בלי סוף.‬
‫הייתי מקלחת אותו שלוש או ארבע פעמים ביום.‬
‫הייתי מלבישה אותו באוברול הקטן שלו.‬
‫חשבתי שהוא היה חמוד כל כך בבגד הזה.‬
‫והוא גדל והיה לילד מאוד אוהב ומאוד מתוק.‬
‫מקסין פרי אימא של טיילר‬
‫הוא היה מתוק מאוד.‬
‫אתם יודעים, אמיט ג'וניור...‬
‫כלומר, פשוט היה הבדל.‬
‫טיילר ירש תכונות משניהם.‬
‫הוא קיבל את הענווה, את האהבה, את החן ואת השלווה של אימא שלו,‬
‫אבל הוא קיבל את היכולת להסתדר ואת מוסר העבודה של אביו.‬
‫הוא פשוט לא מניאק כמו אבא שלו.‬
‫בלי לזלזל בדוד אמיט, אני אוהב אותו,‬
‫אבל הוא היה מניאק.‬
‫הוא היה מניאק מוחלט.‬
‫הוא יראה את הסרט התיעודי. אני אתייצב מולו.‬
‫אני כבר מבוגר. אבל הוא היה בן זונה רציני, בן אדם.‬
‫כשאתה ילד, בשבילך הוא הזאב הגדול והרע,‬
‫אבל כשאתה מתבגר, אתה מתעמת עם הזאב הגדול והרע,‬
‫וזה מה שקרה לטיילר.‬
‫כשהוא התבגר, הוא אמר, "אתה לא תרמוס אותי יותר.‬
‫"אתה לא תדרוך עליי יותר."‬
‫אני חושב על אימא שלי,‬
‫ואני חושב איך שופטים אותה במושגים של המאה ה-21,‬
‫ואת העובדה שהיא נשארה עם הגבר הזה,‬
‫אבל אימא שלה נפטרה כשהיא הייתה בת 13.‬
‫הגבר הזה התחתן איתה כשהיא הייתה בת 17.‬
‫היא לא ידעה דבר על העולם,‬
‫היא לא ידעה דבר על החיים.‬
‫התמיכה היחידה שלה, כל מה שהיא הכירה‬
‫וכל מה שלימדו אותה היה שאם הוא מפרנס אותך, הוא גבר טוב.‬
‫אז היא נשארה במוכר ובידוע.‬
‫התחתנו בשנת 1963.‬
‫עברנו לניו אורלינס.‬
‫בסדר.‬
‫ויולנדה נולדה, ומלבה נולדה מייד אחריה.‬
‫לא היה לי יותר מדי שכל, פשוט נכנסתי להיריון.‬
‫צעירה וטיפשה. ו...‬
‫היא ילדה את אחותי בגיל 18, את אחותי השנייה בגיל 19, אותי בגיל 24, וזה היה המצב.‬
‫היא אישה שחורה בלואיזיאנה עם שלושה ילדים.‬
‫מה היא עושה?‬
‫במה היא עובדת כדי לשלם ולתמוך בנו?‬
‫מה היא עושה?‬
‫היא נשארת.‬
‫ויש לי אפס שיפוטיות כלפיה,‬
‫בגלל הכאב והגיהינום שהיא עברה בעצמה‬
‫רק כדי לשרוד ולשמור על שלום בית.‬
‫ובנוסף לכל זה, היא אהבה אותו.‬
‫אני לא יודע איך, אני לא יודע למה, אבל ידעתי שזה המצב.‬
‫היא אהבה אותו עד יום מותה.‬
‫אני חושב שהעובדה שהיא הסתירה הכול,‬
‫הסתירה כל רגש, מעולם לא הראתה לאחרים עצב,‬
‫תמיד רק מחייכת ומאושרת, ותמיד רוצה שלום בית,‬
‫תמיד רוצה שאבא שלי יחייך.‬
‫היא הייתה שולחת אותי לחדר להגיד לו שלום כשלא רציתי.‬
‫הייתי עוזב כשהוא היה נכנס.‬
‫אני זוכר ששאלתי את אימי, "הוא אבי?"‬
‫כי פשוט לא יכולתי להבין איך האיש הזה מסוגל להסתכל עליי‬
‫ולשנוא אותי בכזו התמדה ובכזה להט.‬
‫הייתה בו שנאה גדולה.‬
‫רק ההפחדה בזה...‬
‫שוב, השנאה המרושעת שבזה.‬
‫קדימה, העייפים שלך‬
‫אני מאמין שיש לי כמה עדים כאן הערב...‬
‫איך התמודדתי?‬
‫טוב, תקשיב,‬
‫גם אם אלוהים לא נתן לי שום דבר,‬
‫הוא נתן לי אימא שלקחה אותי לכנסייה, שהתפללה ושהאמינה.‬
‫אני יודע שהוא...‬
‫נהייתי הכומר של טיילר כנער.‬
‫הבישוף פול מורטון כומר ילדותו של טיילר‬
‫זה היה כאילו אלוהים חיבר אותי אליו בגלל הכאב שלו.‬
‫סנט סטיבן כנסייה בפטיסטית‬
‫תחושת הקהילתיות, האמונה‬
‫והתקווה עזרו לי לשרוד בכמה מהתקופות האפלות ביותר,‬
‫כשהתבגרתי והפכתי לנער‬
‫וניסיתי להבין מי אני,‬
‫מה אני רוצה להיות בחיים.‬
‫הכול היה שזור בכנסייה.‬
‫כנסיית סנט סטיבן ניו אורלינס‬
‫כשגדלים בבית נוצרי, במיוחד בדרום השחור,‬
‫רוב החיים סובבים סביב הכנסייה.‬
‫כיוון שרייגן קיצץ בתקציב האמנויות בשנות ה-80, את האמנות היו מוצאים‬
‫בהצגות הכנסייה.‬
‫התיאטרון הקהילתי השאיר את האמנות בחיי הילדים...‬
‫קילר מייק‬
‫שאולי כבר לא הייתה להם גישה דרך ביה"ס הציבורי.‬
‫כשגדלנו בניו אורלינס, טיילר ואני התפללנו באותה כנסייה,‬
‫שהייתה הכנסייה הבפטיסטית סנט סטיבן.‬
‫כנסיית גוספל בפטיסטית בניו אורלינס, לואיזיאנה.‬
‫הכנסייה הייתה המקום המרכזי של העיר באותה תקופה,‬
‫היא שימשה מעין ערוץ ביטוי לנוצרים.‬
‫אנשים מכל תחומי החיים היו מתפללים בכנסייה הזו.‬
‫זאת הייתה הכנסייה המרכזית בעיר.‬
‫הייתי מוזיקאי, אחד מנגני הקלידים "על הספסל",‬
‫כמו שאהבתי לומר,‬
‫וטיילר שר במקהלה.‬
‫זה היה עניין די רציני להתפלל בכנסייה הזו.‬
‫זה היה עניין רציני אפילו יותר לשיר במקהלה.‬
‫מצד אימא שלי, סבא שלי היה כומר,‬
‫סבא רבא שלי היה כומר, אביו היה כומר,‬
‫ומהצד שלה אפשר למצוא כמרים עד לתקופת העבדות,‬
‫אז הכנסייה, האמונה ואלוהים הם בדם שלי.‬
‫הם בדנ"א שלי.‬
‫הוא תמיד היה...‬
‫הוא תמיד היה מנהיג.‬
‫אני יודע שאנשים רבים אולי לא מכירים את הסיפור,‬
‫אבל טיילר הנער‬
‫רצה להיות מטיף.‬
‫למדתי בסמינר לכמרים. למדתי את כתבי הקודש יותר לעומק.‬
‫הגיע הזמן לדרשה הראשונה שלי.‬
‫בכנסייה שלנו, צריכים לשאת "דרשת מבחן".‬
‫חייבים להיות צנועים. חייבים...‬
‫כלומר, זו פשוט סיטואציה רצינית ומכובדת שבה אתה פשוט עומד וחושב,‬
‫"בסדר, הסברתי לך איזו מין דרשה שאתה אמור לשאת.‬
‫"אני רוצה שתישא דרשה."‬
‫דודתי תלמה הייתה שם, אימא שלי הייתה שם.‬
‫כולם היו גאים כל כך שאני נושא את הדרשה הראשונה שלי.‬
‫"ויעש נח ככל אשר ציווה..."‬
‫אני יושב בדרשת המבחן שלו.‬
‫הוא נעמד, מכבד אותי, מכבד את הכנסייה,‬
‫ואז אומר, "תקשיבו, חבר'ה. אתם פשוט..."‬
‫אנשים פשוט התפקעו מצחוק.‬
‫אמרתי, "היי, אתה לא אמור לעשות את זה.‬
‫"זה הזמן להיות רציני.‬
‫"אתה מנסה לעבור את המבחן."‬
‫מר נח, חשבתי שאמרת שירד גשם.‬
‫אחרי שזה נגמר, הוא נעמד מאחוריי ואמר, מול כולם,‬
‫"אם אלוהים יקרא לך, הוא יעניק לך את הכישורים...‬
‫"אבל לפעמים אין לך כישורים."‬
‫עצרתי אותו בהתחלה.‬
‫אמרתי, "לא. הייעוד שלך הוא לעשות משהו אחר".‬
‫לעיני כולם, מול דודתי, מול כולם.‬
‫הייתי מרוסק.‬
‫אז כשאני מנסה להבין‬
‫מה אני הולך לעשות עם הדבר הזה,‬
‫עם הייעוד הזה,‬
‫אני שומע קול שאומר,‬
‫"אני אקח אותך למקום אחר כדי שתדבר עם יותר אנשים."‬
‫באותו זמן לא ידעתי מה זה. לא ידעתי איך אגיע לשם,‬
‫וזה היה החלק הכי מתסכל‬
‫בתחילת דרכי והקריירה שלי.‬
‫תקשיב, יש לי אבא שאומר שאני בן... טיפש,‬
‫שלא יצא ממני שום דבר, שאני חתיכת...‬
‫שאני חמור, בכל יום בחיי.‬
‫מעולם לא חשבתי שאנשים באמת ירצו לראות אותי עושה משהו,‬
‫שיראו אותי או שיכבדו אותי כשחקן.‬
‫כשמוסיפים את העובדה שאנשים לבנים שולטים בכל חלק של זה,‬
‫חשבתי שזו בכלל לא אפשרות.‬
‫אני כן זוכר שהייתי במקהלה‬
‫ושהופעתי בהצגה על כל בעלי החיים בתיבה ועל נח.‬
‫אני כן זוכר את זה. אני זוכר שעמדתי שם.‬
‫זה הרגע הגדול שלי,‬
‫כי היו לי שתי שורות מול הכנסייה.‬
‫- אנחנו רוצים גשם. - חכי, חכי, אחות.‬
‫אני רוצה לדעת בשביל מה אתה בונה את הדבר הגדול הזה?‬
‫אלוהים מתכוון לשים בזה את נעליו או משהו?‬
‫טוב, מכיוון שאתה מכניס שניים מכל חיה,‬
‫הבאתי שני מטהרי אוויר, כי תזדקק להם.‬
‫הוא היה מסוגל להתחבר לאנשים.‬
‫- אנחנו רוצים גשם. - אנחנו רוצים גשם.‬
‫אנחנו רוצים גשם.‬
‫תוריד גשם.‬
‫אני חושב שזה מה שהניע אותו.‬
‫- שירד גשם - גשם‬
‫שירד עליי גשם‬
‫גשם, גשם‬
‫שירד עליי גשם‬
‫גשם, גשם‬
‫טיילר פרי במאי/תסריטאי/מפיק‬
‫אומר לך את זה, בן אדם.‬
‫בניו אורלינס לא תמכו מאוד בטיילר.‬
‫הוא היה חייב לעזוב.‬
‫הוא אוהב את העיר הזו, אל תטעה.‬
‫הוא אוהב את העיר הזו, באמת,‬
‫אבל העיר הזו לא הצמיחה את טיילר פרי.‬
‫אתה יודע?‬
‫אטלנטה הצמיחה את טיילר פרי.‬
‫הייתה הגירה גדולה בשנות ה-90.‬
‫כל אדם שחור עבר לאטלנטה.‬
‫בגיל 20 ומשהו שמתי את כל מה שהיה לי,‬
‫ולא היה לי כלום, ביונדאי שלי, ונסעתי לאטלנטה.‬
‫אטלנטה מכה השחורה של הדרום‬
‫המעבר לאטלנטה היה עבורי דוגמה גדולה שלימדה אותי מה אני יכול להיות.‬
‫מעמד הביניים השחור החדש‬
‫אני רואה אנשים שחורים מצליחים,‬
‫וזה לא משהו שהיה לנו כאנשים שחורים בניו אורלינס.‬
‫היו סמים, כנופיות, אונס, רצח, זוועות נוראיות שמתרחשות,‬
‫ולצאת מכל זה ולהגיע לאטלנטה,‬
‫שבה סוחרי הסמים שדמיינתי‬
‫התחלפו ברופאים ובעורכי דין שחורים,‬
‫שבה לאנשים בשכונה היה יותר ממה שהם היו צריכים,‬
‫והם הרגישו שזה מגיע להם.‬
‫חשבתי, "וואו, זו הארץ המובטחת".‬
‫יש בעיר הזאת לב שפועם למען שגשוג של אנשים שחורים.‬
‫זו הייתה הארה עבורי,‬
‫שזה מגיע גם לי,‬
‫כי אני טוב לא פחות מכל אחד אחר.‬
‫אז באתי לכאן בשביל מה שהילדים השחורים כינו בזמנו "פריקניק",‬
‫שהוא חופשת האביב,‬
‫אבל כשראיתי אנשים מצליחים, ידעתי שאטלנטה תהיה הבית שלי.‬
‫לראות תקווה מסביבי,‬
‫זה מה שהעיר הזאת, שהמדינה הזאת סימלה עבורי.‬
‫עבדתי בכל מקום אפשרי וחסכתי מספיק כסף‬
‫לשכור את "התיאטרון ברחוב 14", והעליתי שם מחזה ראשון שלי.‬
‫עברתי לאטלנטה כמה שנים לאחר מכן,‬
‫והוא ניגש אליי ביום ראשון אחד אחרי הכנסייה‬
‫ואמר, "זוכר אותי מניו אורלינס?"‬
‫אמרתי, "למעשה, כן".‬
‫הוא אמר, "אני מעלה מחזה בשם 'אני יודע שהשתניתי'".‬
‫אמרתי, "זו לא ההצגה שנכשלה בניו אורלינס?"‬
‫"אני יודע שהשתניתי"‬
‫הוא אמר, "חזרנו, ואין לי מנהל מוזיקלי".‬
‫שכרתי את "התיאטרון ברחוב 14" כדי להעלות את ההצגה,‬
‫כי חשבתי שאנשים יבואו.‬
‫אנחנו עושים חזרות.‬
‫זה אולם עם 200 מושבים.‬
‫אני בודק את מכירת הכרטיסים בכל יום.‬
‫הם אמרו, "מכרת כרטיס אחד היום".‬
‫בסדר, יש עוד שבועיים.‬
‫"אה, מכרת ארבעה כרטיסים."‬
‫"בסדר."‬
‫אני לא יודע מה פתאום חשבתי לעצמי‬
‫שאנשים יבואו לראות הצגה‬
‫בסוף השבוע של יום העצמאות.‬
‫הקלטה של "אני יודע שהשתניתי"‬
‫הערב, האיש הצעיר שכתב את ההצגה הזו‬
‫וצוות השחקנים הנפלא הזה‬
‫הגיעו לכאן כדי לתת לנו תובנות‬
‫על הצרות ועל המצוקות שאנחנו חווים בחיינו.‬
‫חלקנו עמדנו בפני קשיים רבים...‬
‫"אני יודע שהשתניתי" המערכה האחרונה‬
‫המחזה עוסק בניצולי התעללות מינית בילדות‬
‫ובהשלכות המתמשכות של ההתעללות על חייהם.‬
‫ההצגה מספרת סיפור אישי מאוד שקל מאוד להתחבר אליו.‬
‫ד"ר קית קורסון מרצה לקולנוע‬
‫אם תבדקו את הנתונים‬
‫לגבי כמות האנשים שחוו תקיפה מינית והתעללות מינית כילדים,‬
‫זה משהו שלא מדברים עליו הרבה,‬
‫אבל זה משהו שאנשים רבים מתמודדים איתו.‬
‫כשמוסיפים לזה מסר מרומם רוח בסוף,‬
‫אפשר לקחת את הטראומה הזו ולהפוך אותה למשהו חיובי,‬
‫אז נקודת המוצא של פרי במחזה הזה היא הרצון לעודד ולתת השראה.‬
‫אני זוכר את זה.‬
‫ואני חושב שזה נמשך בכל יצירותיו.‬
‫היו כ-30 אנשים בקהל,‬
‫וחשבתי שאראה 1,200 איש במהלך סוף השבוע.‬
‫זה היה רגע קשה ולקח קשה שלמדתי.‬
‫מתוך 30 האנשים שהיו שם,‬
‫היה מישהו שאמר, "אני חושב שזה טוב. אני אשקיע".‬
‫אמרתי, "באמת?‬
‫"אני יכול לטפל בתאורה. זה יחסוך כסף.‬
‫"בסדר.‬
‫"אני יכול גם למכור את הממתקים בהפסקה, זאת לא בעיה.‬
‫"ואז אוכל לחזור לבמה בזמן להחליף בגדים.‬
‫"למכור ממתקים, לטפל בתאורה,‬
‫"ואני יכול לנהוג ברכב", כל זה כדי לחסוך כסף.‬
‫היינו מרוששים עד כדי כך שהיינו חולקים המבורגרים.‬
‫הוא אכל חצי, אני את החצי השני.‬
‫היינו לוקחים חופן צ'יפס‬
‫ופשוט מדברים על החלומות הגדולים שהיו לו.‬
‫אנחנו חולקים המבורגר, והוא אומר לי שבעתיד הוא יהיה עשיר.‬
‫הוא היה אומר, "בן אדם, אתה יודע, אני לומד מזה.‬
‫"אלה לא כישלונות."‬
‫הוא האמין בעצמו.‬
‫הוא האמין בפרויקט שלו, והוא רצה להעביר את המסר שלו,‬
‫אז הוא לא נשבר.‬
‫הייתי עובד בין ההופעות האלה, כן?‬
‫אז אני הולך לבוס שלי ואני אומר לו,‬
‫"אני צריך קצת חופש כדי להעלות את ההצגה."‬
‫אימא שלי שכרה מכונית מסחרית כדי שאסיע את צוות השחקנים.‬
‫זו הייתה ההצגה הגרועה ביותר בחיי.‬
‫עדיין יש לי סיוטים עליה.‬
‫העמסתי הכול על הטנדר ונסעתי לספרטנבורג.‬
‫באותו סוף שבוע, מכל סופי השבוע, הוריקן מגיע.‬
‫עדיין העליתי את ההצגה.‬
‫אף אחד לא הגיע. חזרתי.‬
‫יורד מבול, אני טס בכביש.‬
‫אני בטנדר הגדול הזה, עם כל הדברים מאחורה,‬
‫והצמדתי את דוושת הגז לרצפה, כי כעסתי כל כך על אלוהים.‬
‫"אתה אמרת לי לעשות את זה.‬
‫"אני יודע ששמעתי את הקול.‬
‫"מה קורה?‬
‫"בכל פעם שאני עושה את ההצגות, אתה עוזב אותי."‬
‫זה קרה שוב ושוב, ופשוט חשבתי, "מה אני עושה?"‬
‫ואני פשוט טס בכביש.‬
‫לא היה אכפת לי למות.‬
‫לפני התחלה חדשה, תמיד יש סערה.‬
‫סערה תמיד מכריזה שגדלתם מדי למקום שבו אתם נמצאים.‬
‫אבל לשמוע את אימא שלי אומרת שההצגה לעולם לא תצליח,‬
‫זה ריסק אותי, כי היא הייתה היחידה שתמכה בי.‬
‫כשהגעתי הביתה ואמרתי לה שלא הרווחתי את 300 הדולרים כדי לשלם על הרכב המסחרי.‬
‫זה היה הסוף.‬
‫"מה זאת אומרת לא הרווחת את 300 הדולרים..."‬
‫היא התחרפנה.‬
‫"תוותר על זה. אתה לעולם לא תצליח."‬
‫לעולם לא אשכח את זה. ישבתי שם דומע.‬
‫היא ישבה על הספה מולי, כי היא עישנה.‬
‫היא אמרה, "איך לעזאזל אשלם את 300 הדולרים האלה בכרטיס האשראי,‬
‫"כי אתה רץ, עושה את הקשקוש..."‬
‫והיא פשוט מעשנת, נכון?‬
‫ואני נשען על הספה בזמן שהיא שם, עושה את זה,‬
‫ודמעות פשוט זולגות על פניי,‬
‫והיא מעשנת, ובשלב מסוים בכל הקללות שלה,‬
‫היא קולטת שאני שקט.‬
‫היא מסתובבת והיא רואה את הדמעות על פניי,‬
‫ואז היא מתחילה לדמוע.‬
‫היא אומרת, "מותק, אני מצטערת כל כך. אני רק רוצה שתמצא עבודה."‬
‫חזרתי הביתה להודעת פינוי, כמובן,‬
‫ונזרקתי לרחוב.‬
‫לאחר כשבע שנים שבהן העליתי את ההצגה שוב ושוב,‬
‫ללא הצלחה, מצאתי עבודה אחרת.‬
‫הייתי מובס כל כך, אמרתי, "זהו, לא אעלה אותה יותר".‬
‫קיבלתי שיחה מאמרגנים שאמרו שיש הזדמנות‬
‫להעלות את ההצגה ב"האוס אוף בלוז", והם רצו שאעלה אותה בפעם האחרונה.‬
‫אמרתי, "לא, זה מאחוריי. גמרתי עם זה."‬
‫התחלתי לחשוב ולשמוע את הקול ולהתפלל,‬
‫שעליי לעשות את זה.‬
‫הפעם, כבר חייתי ברחוב כחסר בית.‬
‫אני לא רוצה להגיע לשם שוב.‬
‫אני יכול לסמוך על הכסף מהעבודה שיגיע.‬
‫אבל הקול היה ברור כל כך,‬
‫אז הלכתי ואמרתי לבוס שלי שאני מתפטר.‬
‫אנחנו נעלה את ההצגה.‬
‫אז אני חושב שזה יהיה שוב אותו הסיפור.‬
‫רק רציתי לסיים עם ההצגה.‬
‫ישבתי בחדר ההלבשה בערב ההצגה,‬
‫ואמרתי, "אלוהים, נמאס לי".‬
‫הייתי בן 28 בזמנו, ואמרתי, "אני לא יכול להמשיך לחיות ככה.‬
‫"אני יודע שאמרת לי לעשות את זה ושאתה כל הזמן מביא אותי לכאן,‬
‫"אבל אני לא שומע ממך כשאני נכנס למצבים האלה,‬
‫"כשאני לא יכול לשלם שכ"ד, את החשבונות,‬
‫"כשיש לי חברים ומשפחה‬
‫"שאני מבקש מהם 20, 30 דולר לאוכל."‬
‫אבל כשאלוהים אומר לך משהו,‬
‫ואתה יודע את זה בנשמה שלך, אתה נכנס למה שאלוהים אומר לך.‬
‫אז אמרתי, "טוב, אני לא עושה את זה יותר, אלוהים".‬
‫ושמעתי קול דממה דקה אומר לי, "אני אלוהים.‬
‫"אני אומר לך מתי זה נגמר, אתה לא תגיד לי מתי זה נגמר."‬
‫קמתי והסתכלתי מהחלון, והיה תור של אנשים שנמשך מעבר לפינה,‬
‫בקור, שמנסים להיכנס ל"טברנאקל", שהיה בזמנו "האוס אוף בלוז".‬
‫ההצגה מתחילה. אני עולה על הבמה, והמקום מפוצץ עד אפס מקום.‬
‫כל בדיחה מצליחה, כל שורה מצליחה.‬
‫הם אוהבים את זה. הם מתפקעים מצחוק בכיסאות.‬
‫בסוף ההצגה כשאני יוצא לקוד קידה, תשואות בעמידה.‬
‫אבק ממש נופל, יורד מקורות הגג‬
‫בגלל כל הרעש בחדר.‬
‫החיים שלי זזו באותו רגע. הם השתנו באותו רגע.‬
‫קיבלתי שיחה מאמרגן גדול שאמר,‬
‫"נרצה לקחת אותך ל'תיאטרון פוקס' בשבוע הבא."‬
‫אולם עם 4,500 מושבים. נראה לי שהעלינו שלוש או ארבע הצגות, כולן מלאות.‬
‫זו הייתה ההתחלה של משהו שלא הייתי מוכן אליו,‬
‫כי שמעתי הרבה דברים שליליים בחיי.‬
‫הרבה אנשים אמרו לי מה לעולם לא אהיה.‬
‫אף אחד לא אמר מה אני יכול להיות.‬
‫ועכשיו, לפתע, הצלחתי בפעם הראשונה.‬
‫טיילר פרי, "אני יודע שהשתניתי" מחזמר גוספל‬
‫וההצגה הייתה גדולה וטובה יותר מתמיד.‬
‫תפאורה, תאורה וסאונד חדשים.‬
‫מעל ומעבר לציפיות.‬
‫אני עוזב את ההצגה לעשות הצגה חדשה,‬
‫שנקראת, "אני יכול להיכשל בעצמי".‬
‫טוב, ואתה מופיע בהצגה הזו?‬
‫כן.‬
‫אני מגלם אישה בת 68 בשם מדיאה.‬
‫אישה בת 68?‬
‫טיילר פרי "אני יכול להיכשל בעצמי"‬
‫התכוונתי שהדמות של מדיאה תהיה משנית,‬
‫הופעה קצרה, לעלות לבמה לחמש דקות, להצחיק אנשים ואז לרדת מהבמה.‬
‫אני לא חייבת לך כלום!‬
‫הוא התחיל בתפקיד אבא ג'ו ב"אני יודע שהשתניתי",‬
‫ואז הוא עבר לדמות של מדיאה.‬
‫שיקגו הייתה התחנה הראשונה שלנו.‬
‫מדיאה ואמנית נוספת היו אמורות להופיע בהצגה.‬
‫מכרנו כרטיסים בשיקגו בהבטחה שהיא תהיה שם,‬
‫והיא לא הגיעה.‬
‫אז האנשים נכנסו וציפו לראות אותה, והיא לא הייתה שם.‬
‫זה היה ממש מפחיד.‬
‫היה עליי לעלות לבמה ולגלם את התפקיד של מדיאה ושלה.‬
‫אבל לקהל היה מבט של "אתם צוחקים עלינו?"‬
‫שמישהו יגיד לי מה קורה.‬
‫הסתכלתי עליו ואמרתי, "אני מרגיש שהרגע הפסדנו בסופרבול".‬
‫אני מעריך את סבלנותכם,‬
‫כי אני יודע שזה היה לא קל.‬
‫אני יודע שהיה קשה.‬
‫זה היה קשה גם לנו.‬
‫אחרי כל ההצלחה שחווינו, עוד כישלון.‬
‫כשמתחילים עונה, לא אכפת לי מה קורה מסביב.‬
‫לא משנה מה זה או מי זה.‬
‫אף אחד לא יכול לעצור אתכם, למנוע מכם לקבל את המגיע לכם...‬
‫שילמתם את חובכם.‬
‫איש לא עשה זאת, כך שאף אחד לא יכול לקחת את זה,‬
‫ואני קם בכל בוקר ומודה לאלוהים על כך.‬
‫הוא התקשר אליי מוקדם בבוקר‬
‫ואמר, "קום".‬
‫אמרתי, "בסדר".‬
‫"אנחנו נתקן את זה."‬
‫הוא עבד על התסריט,‬
‫נפגשנו לחזרות, יצרנו מוזיקה,‬
‫ובאותו יום רביעי בערב...‬
‫הבכורה הייתה ביום שלישי.‬
‫ביום רביעי בערב הוא יצא כמדיאה, ואנשים צחקו.‬
‫הלו?‬
‫היי, ילדה, מה שלומך?‬
‫בערב הבא עבדנו על התסריט שוב. למחרת אנשים צחקו יותר.‬
‫איך אני נראית היום?‬
‫- גם את נראית טוב, גב' מייבל. - תודה רבה!‬
‫בסופו של סוף השבוע,‬
‫התיאטרון היה מלא וכולם נהרו אליו.‬
‫הוא עיבד מחדש לחלוטין את ההצגה.‬
‫מדיאה הפכה לכוכבת.‬
‫ממש אהבתי את זה.‬
‫אנחנו מרוצים ממדיאה.‬
‫ללא ספק, מדיאה. ללא ספק.‬
‫אהבתי אותה.‬
‫אהבתי אותה. פשוט אהבתי אותה.‬
‫נחזור לצפות בה עוד מיליארד פעם.‬
‫מדיאה היא דמות גדולה מהחיים שיכולה לספר לך הכול על עצמך.‬
‫וופי גולדברג זוכת אגא"ט‬
‫לספר לך הכול על עצמך, לשתות כמוך בלי להשתכר ולקלל אותך,‬
‫ואז להשכיב אותך לישון.‬
‫זה מונח דרומי. זה קיצור של "אימא יקרה".‬
‫אני חושב שחשוב לומר שהקהילה האפרו-אמריקאית,‬
‫במיוחד בדרום, היא קהילה מטריארכלית.‬
‫המשפחות שלנו מנוהלות על ידי אימהות גדולות.‬
‫את יכולה להיות כל דבר שתרצי להיות בעולם הזה.‬
‫אין מפלגת "הפנתרים השחורים" בלי הנציגות הנשית.‬
‫אם אתם שחורים ואתם מהדרום, אתם מכירים מישהי כמו מדיאה.‬
‫ממש כך.‬
‫אולי זו הדודה, אולי זו האימא, אולי הסבתא או האחות.‬
‫אתם מכירים מישהי שמכירה באופן רופף את עיקרי כתבי הקודש.‬
‫אולי היא לא קראה אותם,‬
‫אבל היא תגיד, "ישו אמר, 'תהיה נחמד לדודן שלך'".‬
‫אתה תגיד, "ישו לעולם לא..." "מה אמרתי?"‬
‫לא אמרתי לך לא לתפוס...‬
‫בעיניי זה מבריק.‬
‫אתם מכירים את הדודן שנאבק בהתמכרות,‬
‫ואתם מכירים את הדודנים שעברו לגור עם דודה.‬
‫אתם יודעים שהדודנים האלה גמרו את התיכון‬
‫והפכו למבוגרים עצמאיים,‬
‫רק כי הדודה הזו אימצה אותם וקיבלה אותם לביתה.‬
‫בואי לכאן באור יום.‬
‫- אל תבואי באמצע הלילה. - מדיאה, בבקשה!‬
‫תיכנסי.‬
‫מי בדלת?‬
‫- נמאס לי מכל האנשים... - שתוק, ג'ו. אני מטפלת בזה.‬
‫ההצגה התחילה להצליח,‬
‫ונסעתי מעיר לעיר,‬
‫ו-99.999 אחוז מהאנשים שראיתי היו שחורים,‬
‫דחוסים עד אפס מקום.‬
‫עד מהרה הוא שיחק ב-300 הצגות בשנה, מול 30 אלף איש בשבוע.‬
‫הוא סייר עם הצגותיו ומילא אולמות‬
‫לאורך "מסלול הצ'יטלין" של הדרום.‬
‫יש מסורת עשירה של תיאטרון גוספל,‬
‫ויש מסורת עשירה של "מסלול הצ'יטלין",‬
‫שהיא מעין היסטוריה של תיאטרון ומופעים של שחורים.‬
‫המסלול הזה היה נפלא כל כך.‬
‫היו שם ג'וזפין בייקר, בילי הולידיי ואלה פיצג'רלד‬
‫וכל האנשים האלה שלא יכלו להופיע במקומות של לבנים,‬
‫אז הם נסעו בדרכים והופיעו במקומות קטנים‬
‫עם עוף מטוגן וצ'יטלין, מעיים.‬
‫והם נסעו ברחבי הארץ והם התפרסמו כל כך בקרב השחורים,‬
‫וכך הם הצליחו לפרנס את עצמם ולחיות היטב.‬
‫אז תדמיינו את "מסלול הצ'יטלין".‬
‫בעיניי, הנשמה שלו מציאותית ואמיתית מאוד,‬
‫ואני חושב שהוא גאון שעשה זאת.‬
‫הוא עומד על כל כתפי הענקים האלה.‬
‫הוא ענק על כתפי ענקים.‬
‫תוכלו לעשות את זה שוב? כן, ככה.‬
‫כן, רק עוד פעם אחת!‬
‫נסעתי בדרכים משנת 1998 עד שנת 2004,‬
‫והופעתי ב-300 ומשהו הצגות בשנה,‬
‫בכל רחבי הארץ, מקצה לקצה, ולפני הרשתות החברתיות.‬
‫אני יוצא בסוף ההצגה ואומר,‬
‫"הירשמו לרשימת התפוצה שלי. הנה האתר שלי."‬
‫אנשים אמרו, "המה שלך? איזה אתר?"‬
‫והיו כמה מיליוני אנשים שעקבו אחריי באתר שלי,‬
‫כך שיכולתי לשלוח מייל ולמכור את כל המקומות באולמות‬
‫בכל רחבי הארץ עוד לפני שפרסמנו משהו.‬
‫מה שפרי התחיל לעשות, וגם המשיך לעשות,‬
‫הוא מימן בעצמו את הפרויקטים שלו‬
‫ולקח את הסיכון במידה שהם ייכשלו.‬
‫זה היה דבר יפה בעיניי, ההבנה הזאת‬
‫שיש לנו כוח לתמוך זה בזה ולרומם זה את זה,‬
‫כי כשהתחלתי להופיע ב"מסלול",‬
‫אף אחד לא דיבר על הדברים‬
‫שבאמת הטרידו אותנו כקהילה,‬
‫כמו התעללות מינית, אונס והתמכרות לסמים, ברמה הזאת.‬
‫אז רציתי למסגר את זה כך שאנשים יצחקו,‬
‫ויצחקו כל כך עד שירגישו נוח.‬
‫ובסוף ההצגה, אני אקח 20 דקות‬
‫ואדבר על הדברים שמטרידים אותנו‬
‫ואיך נוכל לעזור זה לזה.‬
‫מה אני אמור לעשות עכשיו?‬
‫תקום ותמשיך בחייך.‬
‫זה בסדר לשבת בחוסר מעש ולהיות מדוכא לרגע,‬
‫תבכה ותעשה מה שעליך לעשות, אבל אל תשהה שם יותר מדי.‬
‫תקום ותמשיך בחייך.‬
‫ההבדל הגדול ביותר בין הצגה של טיילר פרי‬
‫להצגה בתיאטרון מסורתי או להצגה בברודווי,‬
‫הוא שהן נותנות מענה לקהלים שונים,‬
‫ואני זוכר שלקחתי את אימי להצגות בברודווי,‬
‫ותמיד התרגשתי כשעשיתי זאת.‬
‫מארק א' סווינטון אולפני טיילר פרי‬
‫יום אחד היא אמרה לי, "אני אוהבת לראות הצגות בברודווי,‬
‫"אבל אני ממש אוהבת לראות הצגות של טיילר פרי."‬
‫ואני זוכר ששאלתי אותה, "למה?"‬
‫היא אמרה, "טוב, אני מרגישה בטוחה שם".‬
‫טיילר פרי, אנחנו אוהבים אותך.‬
‫- הם אוהבים את זה. - אנחנו אוהבים את מדיאה.‬
‫יש אנשים שרואים במדיאה כהמשך‬
‫של חליפות השומן ושל הופעות הדראג‬
‫שמסרסות שחקנים שחורים.‬
‫זה נהדר.‬
‫אני מתה ששרמן יביא הביתה נכדים.‬
‫רואים את עם אדי מרפי, עם מרטין לורנס,‬
‫אבל הוא עושה משהו מסובך יותר ועם הרבה יותר ניואנסים.‬
‫הוא לא לועג.‬
‫הוא מגלם בכבוד.‬
‫מדיאה?‬
‫אם טיילר פרי הוא טיילר פרי, המפיק, הבמאי,‬
‫אם טיילר פרי לא בדראג הוא מרכיב מרכזי במותג...‬
‫ד"ר טריאנדריאה מ' ראסוורם‬
‫אז מדיאה ניצבת ממש שם לצידו, נכון?‬
‫הדמות הזו מתבלטת ביצירותיו‬
‫וביחסים של הציבור עם יצירותיו.‬
‫גם ברמת המעריצים,‬
‫מעצם העובדה שמדיאה היא חלק נכבד‬
‫ממה שאנשים נמשכים או נמשכו אליו‬
‫בהערכה שלהם לטיילר פרי, וגם בביקורות עליו.‬
‫מדיאה היא חלק מרכזי גם בזה.‬
‫אז מדיאה חשובה.‬
‫מדיאה היא חלק גדול מהמותג של טיילר פרי.‬
‫ניו אורלינס, מר טיילר פרי.‬
‫וטיילר פרי הוא מרכז עולמו.‬
‫הוא השמש, הוא הירח,‬
‫הוא היקום כולו, הוא אלוהים בכבודו ובעצמו.‬
‫הוא האב, הבן ורוח הקודש.‬
‫זה מי שהוא ליצירותיו.‬
‫ד"ר סמנתה נ' שפארד אוניברסיטת קורנל‬
‫ולכן זה בעצם עוסק בו.‬
‫וכשאני אומרת שזה עוסק בו,‬
‫אני רוצה לחולל שינוי בהבנה שלנו את זה.‬
‫כן, הפוליטיקה הייצוגית היא בעייתית כשמדובר בנשים,‬
‫אבל אם נקלף את התחפושת רק קצת,‬
‫אם זה עוסק בטיילר פרי, אז בעצם זה עוסק בפטריארכיה.‬
‫זה עוסק בפטריארכיה שחורה.‬
‫זה עוסק בפטריארכיה שחורה רעילה.‬
‫זה עוסק בגבריות.‬
‫זה עוסק בכך שגברים שחורים לא הבינו,‬
‫וממשיכים לא להבין, חוויות של נשים שחורות,‬
‫גם כשהם רואים אותן מקרוב.‬
‫למעשה, עלינו להיות זהירים.‬
‫אתם קרובים כל כך לחוויות של נשים שחורות,‬
‫קרובים כל כך לטראומות, ובכל זאת הן עדיין לא ברורות לכם.‬
‫אתם עדיין לא מבינים.‬
‫מדובר בגבר שמגלם את הדמות,‬
‫אבל הגבר הזה מבין היטב את האישה הזו ונשים שדומות לה,‬
‫וכגבר, הוא נותן תוקף לרגשות של נשים רבות.‬
‫המרכיב של האישה השחורה הוא קול תרבותי חשוב בקהילה שלנו,‬
‫כי זה הייצוג האמיתי ביותר של מנהיגות בקהילה שלנו.‬
‫בואו נשים את הגבר השחור בשמלה של אישה שחורה‬
‫ונעצים אותו עם האפשרות‬
‫להפוך למושיע האולטימטיבי,‬
‫כדי להעצים את הגוף הנשי השחור שהפך לקורבן.‬
‫כל הדברים האלה הם הפשטות.‬
‫לא מדובר פה באנושיות.‬
‫קרל הנקוק רקס‬
‫לא מדובר פה בהסתכלות זה על זה.‬
‫אז זה לא באמת "יומנה של אישה שחורה משוגעת"‬
‫או של אישה שחורה זועמת,‬
‫אלא יומנה של בובה.‬
‫אני יכול לבטא מה שאני חש.‬
‫אני סוג של משורר, ואם אני סוג של משורר,‬
‫אז מנקודת המבט שלי, אני אחראי‬
‫לאנשים שהולידו אותי ולאנשים שיבואו אחריי.‬
‫להבין למה סבתא שלי, אימא שלי‬
‫ודודות שלי אוהבות את הדברים האלה,‬
‫ולמה משפחתי בדרום אוהבת את הדברים האלה.‬
‫אני לא יכול לצפות בזה בלי להתכווץ...‬
‫לדעתי הוא עבר את הגבול בסרטו האחרון.‬
‫כלומר, אני רואה בסרט נטיות לשנאת נשים.‬
‫אני לא יודע מה הוא מנסה לפתור בסרט.‬
‫הוא כנראה צריך לפתור את זה בטיפול...‬
‫כניסה לבעלי כרטיסים‬
‫כל חיי שמתי לב לכך שבדרנים ואמנים‬
‫באים מרקע של כאב‬
‫ושל התעללות ושל כל מיני דברים.‬
‫ג'יימי פוקס היה צריך לוותר על השמלה,‬
‫אבל טיילר פרי הפך למיליארדר ועדיין אוהב ללבוש שמלה.‬
‫איך זה שתנועת "חיי שחורים חשובים" לא נמצאת כאן‬
‫ומוחה על העובדה שגבר שחור נוסף‬
‫מתלבש כמו אישה כדי להרוויח כסף?‬
‫הצגת הפרידה של מדיאה מאת טיילר פרי‬
‫קוקסינלים כמו טיילר פרי נשרפים בגיהינום‬
‫צאו אל העולם ותפנו לאנשים הרעים.‬
‫הוא אמר להטיף את הבשורה.‬
‫להטיף את הבשורה, לתעב את החטא ולחזור בתשובה.‬
‫ישו...‬
‫אני חושב שהבנת את הדרך שלך,‬
‫ובה אתה הולך, וזה מצליח לך.‬
‫נראה שלא אכפת לך.‬
‫- לא אכפת לי. - אני לא מבין איך.‬
‫קניה באריס‬
‫נינה סימון אמרה משהו שמעולם לא שכחתי.‬
‫היא אמרה, "אתה תכלה את כל כוחך‬
‫"בניסיון לתת לכולם מה שהם רוצים."‬
‫אימא שלי לימדה אותי את הערך של היותי מי שאני, של היותי שחור.‬
‫היא אמרה, "שאף אחד אף פעם לא יגיד לך מי אתה.‬
‫"אתה יודע מי אתה ומאיפה באת."‬
‫צפיתי בסיפורים ובמאבקים שלה,‬
‫ואני מספר את הסיפורים משם,‬
‫ובגלל זה הם מצליחים,‬
‫כי אנשים מזהים את עצמם בסיפורים האלה.‬
‫לא משנה מה אומרים המבקרים, "אני לא מבין...‬
‫"אני לא מבין מה זה."‬
‫זה לא מזיז לי, כי אני מדבר אלינו.‬
‫בגלל זה מיליוני אנשים רואים הצגות שלי בכל שבוע.‬
‫בגלל זה אנשים מגיעים ושולחים את סרטיי למקום הראשון.‬
‫אני מדבר איתנו, מתחבר אלינו.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫אולפני טיילר פרי‬
‫תודה, טיילר פרי.‬
‫בכיף, קניה באריס. מדברים בשמות רשמיים עכשיו?‬
‫פשוט חשבתי שזה רגע מיוחד.‬
‫כן.‬
‫אז בשנת 2003 הייתה ערמה של קלטות במשרד שלי‬
‫עם פתק שכתוב בו, "אשמח להכיר לך את יצירותיו של טיילר פרי.‬
‫"הוא מעוניין לעשות סרט."‬
‫מייקל פסורנק ליונסגייט‬
‫אז חשבתי...‬
‫התקשרתי למחלקת הבידור הביתי שלנו‬
‫ושאלתי, "שמעתם על טיילר פרי?‬
‫"נראה שיש לו מספרים עצומים בווידאו."‬
‫הם ענו, "לא שמענו עליו".‬
‫אמרתי, "תוכלו להרים טלפונים ולבדוק‬
‫"אם מישהו בתעשייה יודע מי הוא?‬
‫"איך מישהו מייצר כאלה הכנסות ומעולם לא שמענו עליו?"‬
‫חוזרים אליי. אף אחד לא שמע עליו.‬
‫בינתיים, הייתי נפגש מדי פעם עם ועדת גיוון,‬
‫והיינו מדברים על הסרטים שמעניינים אותם,‬
‫ומי מעניין בעיניהם.‬
‫אני מתחיל את הפגישה ואומר, "מי כאן שמע על טיילר פרי?"‬
‫כל אדם שחור בחדר הרים את ידו.‬
‫אף אדם לבן לא הרים את ידו.‬
‫משהו קורה כאן.‬
‫הזכרת את "ליונסגייט".‬
‫מישהו שם היה פתוח לרעיונות חדשים, פתוח לרעיונות שלך?‬
‫כן, מייק פסורנק.‬
‫בלי ספק הוא זה שאמר, "אנחנו צריכים לעשות את זה איתך".‬
‫אמרתי לצ'ארלס, "נשמח להיפגש עם טיילר".‬
‫צ'ארלס ד' קינג‬
‫הייתי באל-איי, בדיוק צילמתי את הסרט הראשון שלי.‬
‫בדיוק צילמתי אותו, ואני נרגש מאוד.‬
‫אני כבר רוצה שתראו אותו.‬
‫הסרט הוא "יומנה של אישה שחורה משוגעת",‬
‫הוא יהיה נפלא, נפלא...‬
‫כש"יומנה של אישה שחורה משוגעת" יצא ב-2005,‬
‫למבקרים לא היה מושג מי הוא.‬
‫- מי את? - מי את?‬
‫זה היה סתם סרט שהוקרן בבתי הקולנוע,‬
‫שלא באמת פורסם בטלוויזיה,‬
‫שסקרינרים שלו לא נשלחו למבקרים.‬
‫אז הם לא הכירו את הסרט הזה,‬
‫הם פשוט חשבו, "טוב, אולי זה סתם סרט קיקיוני.‬
‫"הוא ירוויח כמה מאות דולרים בכמה אולמות קולנוע ואז ייעלם."‬
‫אבל כשהם ראו את ההכנסות...‬
‫הם הבינו שהסרט הזה גדול הרבה יותר, ומוכרח להיות לו קהל גדול יותר.‬
‫כשטיילר הגיע ל"ליונסגייט",‬
‫אף אחד לא הכיר את החללית שנחתה על המדשאה הקדמית,‬
‫אבל הם בהחלט ידעו מתי היא עזבה.‬
‫טים פיילן ליונסגייט‬
‫היא הותירה רושם עז.‬
‫מטורף לחשוב ש"יומנה של אישה שחורה משוגעת"‬
‫היה הסרט מספר אחת באמריקה בשנת 2005, ב-25 במרץ,‬
‫וב-25 במרץ 2022,‬
‫"שיבתה של מדיאה" היה הסרט במקום הראשון בשירותי הסטרימינג באמריקה.‬
‫היי! האידיוט הזה באמת בוער.‬
‫אז 17 שנים מאוחר יותר, הוא עדיין הסרט מספר אחת,‬
‫אנשים עדיין ממהרים לראות אותו בסופ"ש הפותח שלו.‬
‫ובראון, אתה מנסה לסגור את תא המטען תוך כדי, בסדר?‬
‫זה נובע ממערכת היחסים שלו עם הקהל שלו.‬
‫חכי, מדיאה!‬
‫רוג'ר איברט כתב ביקורת נוקבת על סרטו הראשון,‬
‫ואחרי שהסרט יצא,‬
‫הוא מעולם לא קיבל יותר מיילים או הודעות‬
‫שנכתב בהם כמה הוא טעה בנוגע לסרט.‬
‫העם אמר את דברו,‬
‫אז הוא אמר, "אני אכתוב ביקורת נוספת".‬
‫אבל דיברנו על זה‬
‫שמה שמדהים בטיילר הוא שהוא הפר כל כלל.‬
‫בשיחה הראשונה באולפן, אחד המנהלים באולפן אמר לו,‬
‫"שחורים לא הולכים לקולנוע."‬
‫הם פשוט טעו בכל סעיף בנוגע לטיילר,‬
‫ואני חושב שמפלצת כמו הוליווד צריכה להגן על עצמה,‬
‫ודרך אחת שבה היא עושה את זה היא באמצעות ביקורתיות.‬
‫הבעיה היא שטיילר פשוט המשיך להצליח.‬
‫הופעת הבכורה שלו כשובר קופות הדהימה את המבקרים,‬
‫אבל לא את הבמאי והכוכב,‬
‫שטוען שהוליווד מתעלמת מעצם הקהל‬
‫שנוהר לסרט שלו.‬
‫זה היה מסע ארוך, אז...‬
‫- זה קרה כהרף עין? - כן.‬
‫הסרט עלה לפרי כחמישה מיליון דולר.‬
‫הוא הכניס פי עשרה מזה בקופות.‬
‫פרי הגיע לכאן כשהוא מסרב לשחק לפי הכללים של הוליווד.‬
‫הוא דרש שליטה יצירתית בפרויקטים שלו.‬
‫ביום שישי שבו הוקרן הסרט לראשונה, והיינו מספר אחת בבתי הקולנוע,‬
‫הייתי צריך לעצור את המכונית.‬
‫במרץ 2004 טיילר נתן לי את התסריט שלו לסרט "יומנה".‬
‫בקיץ כבר התחלנו לצלם.‬
‫בפברואר הייתה הבכורה שלו, והוא היה במקום הראשון.‬
‫כל העיר דיברה על כך‬
‫שהסרט שלו היה מספר אחת בקופות בסופ"ש הבכורה שלו.‬
‫זה היה בלתי צפוי.‬
‫קלי תומאס מורגן היחצנית של טיילר‬
‫בתעשיית הקולנוע יש משהו שנקרא "טרקינג",‬
‫שבו משתמשים בהרבה נתונים ובמחקר‬
‫כדי לצפות מה יהיו ההכנסות באותו סוף שבוע,‬
‫והם עשו שם טעויות ענקיות.‬
‫לא היה להם מושג מה זה.‬
‫הסרט הפתיע את כולם, ואני חשבתי שהוא היה מדהים, נהדר.‬
‫יומן של הצלחה‬
‫כעת אולפנים גדולים מקשיבים‬
‫ושמים לב ליומן ההצלחה של התסריטאי-מפיק הזה.‬
‫אני חושב שמה שקרה אחרי ש"יומנה של אישה שחורה משוגעת"‬
‫נהיה שובר קופות, הוא מעין חזרה לאחור‬
‫כדי להבין מי זה טיילר פרי‬
‫ואיך הוא הצליח להביא קהל לסרט הזה‬
‫שמעולם לא שמענו עליו ונראה שהוא לא חשוב.‬
‫כי הוא כן היה חשוב, אנשים כן הכירו אותו.‬
‫הוא פשוט לא היה מישהו שהיה גלוי במקומות המקובלים.‬
‫טוב, התפיסה לגבי טיילר פרי הייתה שהוא בהחלט היה אאוטסיידר.‬
‫אני חושב שאנשים לא לגמרי קיבלו או הבינו את ערכו הכלכלי.‬
‫ארי עמנואל מנכ"ל וו-אם-אי‬
‫היו כאלה שכן.‬
‫זיהיתי שזה פוגע בעצב החשוף‬
‫ומזין רמה ועומק של הבנה‬
‫שהתקשורת הרגילה אפילו לא תהיה מסוגלת להבין.‬
‫מדובר בקהל שלא התייחסו אליו כראוי,‬
‫ובמקרים רבים, כלל לא התייחסו אליו, במיוחד כשמדובר בתיאטרון,‬
‫ולכן קשה מאוד לתקשורת המיינסטרים‬
‫להבין מה קרה בתיאטראות האלה,‬
‫במיוחד למי שלא גדל בכנסייה השחורה,‬
‫מי שלא גדל בשכונות שבהן אנשים לא קיבלו יחס ראוי,‬
‫לא יכול היה להבין מה קרה שם.‬
‫היכולת שלו לדבר לקהל,‬
‫שעכשיו הוא איתו עד הסוף המר,‬
‫לדבר לקהל ולומר,‬
‫"אני שומע, רואה וקולט אתכם, אני יודע מי אתם.‬
‫"תנו לי לעזור לרומם את הסיפורים שלכם."‬
‫הוא עשה את זה טוב יותר מכל אחד אחר.‬
‫מה שהרבה אנשים לבנים שוכחים הוא שיש תעשייה שלמה,‬
‫ותמיד הייתה, שהיא שלנו.‬
‫אנשים רוצים בידור, והם יצאו לצרוך אותו.‬
‫הם התעלמו מכל האנשים האלה, אבל הוא לא התעלם,‬
‫כי הרבה כרטיסים שעולים עשרה דולרים בסופו של דבר הופכים להרבה כסף.‬
‫"שלום."‬
‫טיילר פרי מממש ציפיות גבוהות.‬
‫"האיחוד המשפחתי של מדיאה", סרט ההמשך ללהיט המפתיע של פרי,‬
‫"יומנה של אישה שחורה משוגעת", הכניס קצת יותר מ-30 מיליון דולר‬
‫ושלט בקופות בסוף השבוע.‬
‫הסרט הכניס 30.25 מיליון דולר במהלך סוף השבוע.‬
‫שומר על המקום הראשון בקופות בסוף השבוע.‬
‫יש לאפשר לכל אמן להגשים את העשייה האמנותית שלו,‬
‫אבל הרבה מהדברים שקיימים היום הם תת רמה.‬
‫בשלב הזה אנחנו מדברים על טיילר פרי.‬
‫לא. לא, כלומר, תקשיבו...‬
‫אולי זה למעשה מה שאמריקה השחורה רוצה לראות?‬
‫אדם מצביע עם פנקס הצ'קים שלו, עם הארנק שלו.‬
‫אדם מצביע עם הזמן שלו, בישיבה מול "קופסת האידיוטים", הטלוויזיה.‬
‫לאיש יש קהל עצום, וטיילר חכם מאוד.‬
‫ספייק לי במאי וקולנוען‬
‫אוטובוסים של הכנסייה מגיעים מפוצצים.‬
‫הוא קנה מטוס פרטי משלו, אתה יודע?‬
‫אם אתה יכול לקנות מטוס, יש לך כסף.‬
‫מבחינתי, הדימויים מטרידים.‬
‫האם אתה מאוכזב‬
‫כבמאי וכאפרו-אמריקאי...‬
‫לא נראה לי שטיילר פרי ‬
‫נכנס לשוק היצירתי כדי להציל את הקהילה השחורה.‬
‫ואם כן, אני חושב...‬
‫שהוא היה מגיע מצויד היטב.‬
‫מה שלא קרה.‬
‫ואין לי שום ראיות,‬
‫וזה לא אומר שזה לא קיים, זה לא אומר שאני צודק.‬
‫זה רק אומר שאני לא רואה ראיות לכך‬
‫שהוא נכנס לשוק היצירתי הזה מצויד ומודע,‬
‫עם כוונה אמיתית להעניק משהו אצילי‬
‫ובעל ערך לקהילה השחורה והחומה.‬
‫אני לא מאמין בזה.‬
‫זה בהחלט פוגע יותר כשזה מגיע מהקהילה שלך,‬
‫אבל באותה נשימה, הקהילה שלו‬
‫היא זו שהביאה אותו למקום שבו הוא נמצא עכשיו,‬
‫אז זאת לא כל הקהילה, אלא כמה אנשים...‬
‫אנדי נורמן אולפני טיילר פרי‬
‫אבל אנחנו אוהבים גם את האנשים האלה.‬
‫אני חושב שהחלק הקשה ביותר בכל ההצלחה לא היה המאבק בהוליווד,‬
‫אלא באנשים שחורים.‬
‫יש מעמד מסוים של אנשים שחורים שמתנשאים על כל הדברים של טיילר פרי.‬
‫כשאני בודק את ההיסטוריה‬
‫של מה עשינו זה לזה כאנשים שחורים,‬
‫לאנשים אחרים שהצליחו, מעניין לראות את זה.‬
‫"איימוס ואנדי" היו האפרו-אמריקאים הראשונים בטלוויזיה.‬
‫ו"האיגוד הלאומי לקידום צבעוניים" החרים... זה היה החרם הטלוויזיוני הראשון אי פעם.‬
‫אז ביטלו את הסדרה בשנת 1953,‬
‫ולא היה עוד צוות שחקנים שחור בטלוויזיה עד סוף שנות ה-60.‬
‫"האיגוד הלאומי לקידום צבעוניים" החרים את "הצבע ארגמן"‬
‫בגלל התיאור של גברים שחורים,‬
‫ואת אליס ווקר, אישה שחורה, שכתבה את היצירה הזו.‬
‫אז הם השביתו והחרימו גם מחוץ לטקס האוסקר.‬
‫לנגסטון יוז כינה את זורה ניל הרסטון "גרסה חדשה של הכושי",‬
‫כי היא דיברה בניב דרומי, והיא כתבה בניב הזה.‬
‫אז למדתי בשלב מוקדם‬
‫שזה בסדר, ככה זה תמיד.‬
‫לא משנה כמה טובה או טהורה הכוונה שלך,‬
‫לא משנה כמה אנשים היא תרומם מייאוש ומעצב,‬
‫הדבר היחיד שחשוב למבקרים מסוימים‬
‫הוא אם זה מה שנחשב בעיניהם אמנות.‬
‫מה שאני לא אעשה, או מה שאני לא יכול לעשות, זה לשנות את מהותי, את עצמי,‬
‫את מה שנועדתי לעשות ואת הדרך שבה אני עושה זאת, כי מישהו...‬
‫כי יש מבקרים שזאת לא אמנות בעיניהם.‬
‫הקהל שם.‬
‫הוא שם לב לקהל‬
‫שאנשים התעלמו ממנו ואמרו לו, "תעלה אלינו".‬
‫והוא אמר, "לא, אני פה למטה איתכם.‬
‫"אנחנו נצחק על הדברים שאנחנו צוחקים עליהם‬
‫"בהתכנסויות משפחתיות.‬
‫"נדבר בפומבי על הדברים שבעינינו הם משעשעים."‬
‫כשבוחנים קומיקאים לבנים...‬
‫מותר להם לעשות את הדברים המגוחכים ביותר,‬
‫והקומיקאי לא צריך להתמודד עם "אתה מציג באור שלילי את כל האירים".‬
‫"אתה מביך את כל הסקוטים..."‬
‫"אתה מביך את הבריטים..."‬
‫מל ברוקס לא חשש להציג את תרבותו באור שלילי.‬
‫הוא רצה רק להצחיק.‬
‫ואם זה כלל שימוש בסיפורים שהייתה לו בעלות או שליטה עליהם,‬
‫זה היה מותר.‬
‫ומר פרי עשה אותו דבר.‬
‫וזה היה מעשה גאוני שלו.‬
‫רק רגע חכו דקה‬
‫כולכם חשבתי שסיימתי‬
‫כשקניתי אסטון מרטין כולכם חשבתם שהיא הייתה מושכרת‬
‫מבסס שליטה על הכושים אני כמו פופאי עם התרד שלו‬
‫מ"מ, כן, זה הצוות שלי רוזאי הוא הקברניט, אני סגן‬
‫אני סופר מיליון במזומן ואז סוחר כאילו אני מרושש‬
‫הלמבורגיני החדשה שלי לא נוסעת כמו ה"גוסט" שלי‬
‫אני נוסע ברחבי העיר שלי עם אקדח קשור ליד שלי‬
‫כי הכושים האלה רוצים שאמות ואני חייב להצליח לחזור הביתה‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫אני לא מכיר אף אחד עם רצף כמו של טיילר.‬
‫בואו נבחן את הבמאים הגדולים ביותר ואת השחקנים הגדולים ביותר.‬
‫לא היה להם רצף של 20-19 סרטים‬
‫שבו הקהל שלהם פשוט המשיך להגיע בכל פעם.‬
‫כלומר, זה היסטורי.‬
‫טיילר בנה קהל מעריצים שהיה אפשר ללחוץ על מתג‬
‫והוא הופיע, וזה נתן לו יתרון על כל קולנוען אחר.‬
‫מה שהוא עשה בשונה מהאחרים היה‬
‫לעבור באופן חלק בין קולנוע לטלוויזיה, והוא שלט בזה.‬
‫בתעשיית הבידור מעריכים‬
‫בעלות על דברים.‬
‫ואתה הבעלים של פיסות נייר שנותנות לך זכויות לדברים,‬
‫וטיילר רצה להיות הבעלים של כל הזכויות, עוד לפני שהיה לו כוח מיקוח.‬
‫כן, מההתחלה הבעלות הייתה‬
‫הדבר החשוב ביותר לטיילר, מלבד השליטה בתחום היצירתי,‬
‫כי היא נתנה לו שליטה מלאה לעשות מה שהוא רצה.‬
‫מארק איטקין סוכן לשעבר‬
‫ויתור על בעלות הוא לא אפשרות.‬
‫אם אני כתבתי והפקתי ועבדתי על זה קשה, זה לא יכול להיות בבעלותך.‬
‫לג'יי-זי יש שורה בשיר שאומרת,‬
‫"אתם הכושים לוקחים מקדמות, אבל אנחנו כאן לוקחים סיכונים אמיתיים."‬
‫וזה הסתדר לי כי מעולם לא רציתי להיות אדם‬
‫שצריך לחכות שמישהו ייתן לו צ'ק‬
‫ויגיד, "טוב, לך תעשה משהו למען האנשים שלך".‬
‫לא ניכנס לדקויות,‬
‫אבל היו הרבה פעמים שאנשים פקפקו בסיפורים שהוא סיפר,‬
‫באופן שבו הוא סיפר אותם, והוא היה אומר,‬
‫"תקשיבו. רק תנו לי גישה לשוק שלי.‬
‫"אני מכיר את השוק. בבקשה אל תספרו לי עליו."‬
‫והם תמיד רצו לתת לו איזושהי הערה או ביקורת,‬
‫ואז הם הבינו שהוא באמת מכיר את השוק שלו,‬
‫צריך פשוט לזוז הצידה,‬
‫וזה נכון.‬
‫תקשיב, אני לא כועס על אף אחד שלא רוצה להיות בעלים,‬
‫כן, שלא רוצה לשאת באחריות הזאת,‬
‫כי זו עבודה קשה. עובדים קשה מאוד בתור בעלים,‬
‫ואין אף אחד, אני מתכוון לאף אחד, שעבד יותר ממני.‬
‫אף אחד לא יכול לעבוד יותר ממני.‬
‫אפילו ג'יימס בראון היה משתחווה.‬
‫אני זוכר שבשלב מוקדם שמעתי סיפורים,‬
‫כשהוא הציע את סדרת הטלוויזיה הראשונה שלו לכמה מנהלים מהוליווד.‬
‫הם רצו לתת לו הערות, "ואז נקנה ממך כמה פרקים".‬
‫והוא אמר, "מה? אני לא עובד ככה."‬
‫העובדה שהם סירבו בגלל זה דחפה את טיילר לסרב.‬
‫אוזי ארו אולפני האחים ארו‬
‫ולדעתי זה גרם לו לחשוב, "איך אעשה זאת בעצמי?"‬
‫ולכן מכיוון שטיילר הוא טיילר, הוא חולל מהפכה בתבנית כולה‬
‫ויצר דרך חדשה לגמרי למכור טלוויזיה.‬
‫מה שהיו עושים בעסק הזה הוא לצלם פרק פיילוט,‬
‫אם הפיילוט נקנה, קיווית לקבל 12 עד 20 פרקים בעונה הבאה.‬
‫אם הם הצליחו, קיבלת עוד 20.‬
‫כולם רצו להגיע ל-100 כדי להגיע לסינדיקציה,‬
‫מה שאומר שיש בזה כסף לטווח ארוך ותמלוגים.‬
‫הוא נכנס בחוזקה לטלוויזיה.‬
‫הוא היה פורץ דרך עם הסדרה המקורית שלו,‬
‫שהוא עשה כחלק מהנוסחה של "90-10".‬
‫נפיק עשרה פרקים מכיסנו,‬
‫אם הם מצליחים בקרב פלח שוק מסוים, הרשת מסכימה לקנות 90 נוספים.‬
‫מה שמביא אותך היישר לסינדיקציה.‬
‫שוב, עסקה מצוינת.‬
‫זה היה ייחודי לו, וזה היה גאוני.‬
‫ידעתי שהאולפנים המסורתיים כנראה לעולם לא יסכימו למשהו כזה.‬
‫נדרש לכך עסק בוטיק בעסקי הסינדיקציה‬
‫שיהיה מוכן לקחת סיכונים, והכי חשוב,‬
‫שייתן לטיילר את החופש היצירתי לעשות מה שהוא רצה לעשות.‬
‫והגאונות הנוספת היא שטיילר היה הבעלים שלו.‬
‫הרכבת הזו יצאה לדרכה.‬
‫מה שעוד לא נעשה קודם לכן,‬
‫אבל זה היופי בעבודה עם טיילר פרי,‬
‫טיילר היה מוכן להשקיע את הכסף שלו בהפקת עשרת הפרקים האלה.‬
‫אני מנסה להכין עשרה לטי-בי-אס, לפחות את העשרה הראשונים.‬
‫אז לא רק שהוא יהיה הבעלים שלהם ותהיה לו שליטה יצירתית מלאה,‬
‫אלא תהיה לו גם שליטה כספית אם הם יצליחו.‬
‫אז הוא החליט לפתוח את ארנקו ולהשקיע את כספו.‬
‫ואז נסעתי לאטלנטה והפקתי עשרה פרקים של "בית מש' פיין".‬
‫העסקה הייתה שבמהלך תקופה של שבועיים‬
‫נבחן את עשרת הפרקים,‬
‫ואז נעריך מה יהיה הצעד הבא.‬
‫טיילר פרי לוקח סיכונים, אז למה לא להסתכן?‬
‫הפרקים משודרים...‬
‫טיילר פרי מציג בית מש' פיין‬
‫והם מצליחים בענק.‬
‫הרייטינג היה גבוה יותר מזה שהיה למה ששודר שם קודם, וזה הדהים אותם.‬
‫הם אמרו, "טוב, מה אתה רוצה לעשות?‬
‫"מישהו בא והציע 17. הם רוצים עוד 17.‬
‫"מישהו רוצה 26."‬
‫אמרתי, "אני רוצה 100 פרקים כדי להיות בסינדיקציה".‬
‫מארק חזר לטי-בי-אס, והם אמרו, "ניקח את 90 הפרקים".‬
‫משם הגיע המודל 90-10.‬
‫וזו הייתה הפעם הראשונה שזה נעשה.‬
‫אז עשרה פרקי פיילוט שהוא מימן בעצמו,‬
‫וזה כנראה היה כל הכסף שהיה לו באותו זמן,‬
‫אבל שוב, הוא משקיע מחדש בעצמו,‬
‫משקיע מחדש באנשים, משקיע מחדש בקהל‬
‫ומבין, "תקשיבו, אני הולך על כל הקופה".‬
‫אז טיילר הימר על עצמו בטלוויזיה, והוא הצליח בגדול עם ההימור הזה.‬
‫הם חשבו, "טוב, אולי הוא יצליח עם עוד כמה פרקים",‬
‫אבל זאת הייתה אחת הסדרות המצליחות ביותר בכבלים בכל הזמנים.‬
‫וכמובן, הם רצו יותר מ-100 הפרקים הראשונים,‬
‫ואז טיילר כתב את "לפגוש את הבראונים".‬
‫אני זוכרת שקינאתי מאוד,‬
‫בשלב הזה, הייתי המנכ"לית של בי-אי-טי...‬
‫דברה ל' לי לשעבר מנכ"לית בי-אי-טי‬
‫ופתאום לטי-בי-אס יש שתי סדרות מאת טיילר פרי‬
‫שהפכו מיד ללהיט.‬
‫הוא הציל אותי ברשת או-וו-אן. הוא ממש הציל אותי.‬
‫הוא התנדב ואמר, "אני יכול לכתוב לך סדרה, ואני יכול לוודא שתהיה להיט".‬
‫"אלה שעם ואלה שבלי" משודרת זמן רב ויש לה רייטינג מצוין.‬
‫אמרתי לו יום אחד, "היא כמו הסדרה 'כשהעולם מסתובב'".‬
‫לא היה ויל פאקר, לא הייתה אווה דוברניי‬
‫ולא הייתה "גרינליף",‬
‫אם טיילר לא היה אומר, "הנה, תני לי לעזור לך".‬
‫ניסינו לעשות איתו עסקה לפני זמן רב,‬
‫בשלב מוקדם, לפני שהוא עבר לאו-וו-אן.‬
‫העסקה עם "ויאקום" יצאה לפועל 12 שנים‬
‫אחרי הפעם הראשונה שדיברנו עליה.‬
‫חלק מהחבר'ה ב"ויאקום" חשבו שהקריירה שלו תדעך.‬
‫טוב, התברר שזו הייתה טעות,‬
‫והוא ממשיך לחשוב על עוד ועוד רעיונות.‬
‫כשאני נכנס לחברות האלה, אני יודע מה עליי להביא.‬
‫והנה אני, עומד בראש כל העבודה הזו שעשיתי,‬
‫ואני מסוגל לומר שאני מעריך מאוד‬
‫את כל הטוב, הרע והמכוער שהיו בדרך לכאן.‬
‫תבורכי, מה שלומך?‬
‫זה די-ג'יי חאלד!‬
‫נצלם עוד פעם, נצלם בעדשה רחבה. כמה זמן למיילס? תחזרו אחורה.‬
‫אני חושבת שבאופן כללי אנשים שחורים לא זוכים להערכה ראויה.‬
‫גייל קינג כתבת ועורכת, אופרה דיילי‬
‫והנה טיילר פרי יוצר סדרה של להיטים,‬
‫אבל לדעתי לא כיבדו את יצירותיו בהוליווד.‬
‫אם יש דבר אחד שכולם מכבדים, זה כסף,‬
‫ואנשים ראו את אולפני טיילר פרי,‬
‫ואני חושבת שבפעם הראשונה אנשים אמרו, "וואו. תזכירו לי מה הוא עושה?"‬
‫הם הכירו את שמו, אולי הם הכירו חלק מיצירותיו,‬
‫אבל הם הביטו באולפני טיילר פרי,‬
‫ולא היה אפשר היה להתכחש לכישרון ולכוח של טיילר פרי.‬
‫היו לי הרבה אולפנים שחשבתי שיהיו "האולפנים" שלי.‬
‫הבניין הראשון היה ברחוב הוק.‬
‫אני חושב שהוא היה לא יותר מ-280 או 370 מ"ר,‬
‫וחשבתי, "כן, זה יהיה אולפן הסרטים שלי".‬
‫אני זוכר שדיברנו על "יומנה של אישה שחורה משוגעת",‬
‫והמפיקים באו ואמרו, "אין פה מספיק מקום.‬
‫"לא נוכל לצלם סרט בבניין הזה."‬
‫אמרתי, "מה זאת אומרת?"‬
‫כי לא עשיתי את זה לפני כן.‬
‫קניתי בניין גדול יותר ברחוב קרוג.‬
‫כשעברנו לשם לא הייתה מספיק חנייה,‬
‫השכנים התלוננו בכל יום,‬
‫ופשוט המשכתי בכוח‬
‫וניסיתי לומר, "זה המקום.‬
‫"כאן זה יקרה. זה המקום."‬
‫כי היה לי קטע שפשוט רציתי לעשות רק דברים‬
‫שאני יכול לממן בעצמי,‬
‫אבל לפעמים כשמגיעים לרמות הגבוהות,‬
‫צריך לשלם לפי המקום שאליו אתה הולך,‬
‫ולא בהכרח לפי המקום שאתה נמצא עכשיו.‬
‫המסר הזה הגיע אליי ברור כשמש,‬
‫אתה גדול, וזה מחייב.‬
‫כשעזבנו את המקום הזה ועברנו לגרינבראייר,‬
‫לעולם לא אשכח את הערב הזה, כי עוה"ד שלי בזמנו‬
‫אמר, "אני יודע שיש לך בעיות ברחוב קרוג.‬
‫"בבקשה לך לבדוק את המקום בגרינבראייר."‬
‫ואני עומד מול השערים ואני מתפלל על זה,‬
‫ואני מביט בשערים, ופסוקים מכתבי הקודש מודבקים על כל השערים.‬
‫והציטוט האהוב עליי היה מתהילים צ"א.‬
‫אמרתי, "אם זה לא סימן, אני לא יודע מה כן."‬
‫מבנים היו משהו שהכרתי כל חיי.‬
‫גדלתי בנסורת, ואם אוכל לבנות בניין שיהיה בבעלותי,‬
‫ולאחסן בו הכול, את התאורה, את הסאונד ואת המצלמות,‬
‫אם אוכל לשים הכול בחדר אחד, אני יודע שבסוף, הבעלות על המוצר הזה,‬
‫להצליח לעבור את זה, לא להרוויח כרגע,‬
‫אבל כשהכול יתכנס לקטלוג הזה,‬
‫הוא יהיה שווה סכום עצום.‬
‫וכאן אנחנו נמצאים.‬
‫הוא האמין בקהילת הקולנוע והבידור באטלנטה‬
‫לפני כולם.‬
‫כשהשביעו אותי בארבעה בינואר 2010...‬
‫קסים ריד לשעבר ראש העיר אטלנטה‬
‫תעשיית הקולנוע והבידור באטלנטה ובג'ורג'יה‬
‫הייתה עסק שגלגל כ-350 מיליון דולר‬
‫והעסיק 9,000-7,000 עובדים.‬
‫כשעזבתי בשניים בינואר 2018,‬
‫התעשייה הזאת גלגלה 9.5 מיליארד דולר‬
‫והעסיקה מעל 34 אלף עובדים.‬
‫מרכז האנרגיה של כל זה‬
‫התחיל עם טיילר פרי ועם אולפני טיילר פרי,‬
‫ובכל פעם שרואים סרט עם לוגו האפרסק עליו,‬
‫עלינו להוריד את הכובע בפני טיילר.‬
‫הפתיחה החגיגית של אולפני טיילר פרי‬
‫כללה סגל כוכבים שהרשים אפילו את האיש הגדול בעצמו.‬
‫אני נרגש כל כך שסידני פואטייה כאן,‬
‫וסיסלי טייסון, ואופרה בדרכה לכאן.‬
‫אני נרגש מאוד שכולם הגיעו... רובי די? אתם צוחקים עליי?‬
‫האנק ארון. אנשים שסללו את הדרך כדי שזה יוכל לקרות.‬
‫הוא יציב והוא איתן, והוא לא מתחזה.‬
‫אפשר להרגיש כמה הוא אמיתי.‬
‫אפרו-אמריקאי צעיר שעזב את ניו אורלינס עם מעט מאוד...‬
‫ג'ון לואיס פעיל זכויות אזרח‬
‫וניסה להגשים את החלום שלו פה בעיר.‬
‫חייבים להאמין.‬
‫הוא התחיל מכלום.‬
‫זה סיפור אמריקאי חזק.‬
‫ויל סמית‬
‫ברגע קסום, לקראת סוף הערב,‬
‫טיילר ליווה בעצמו את זוכה האוסקר האגדי לאורך השטיח האדום.‬
‫ויש רגע שבו‬
‫סידני פואטייה עומד לחנוך את אולפן הצילום שנקרא על שמו,‬
‫והוא דומע, וזיקוקים נורים במרחק.‬
‫אנחנו מצביעים זה על זה והוא אומר, "אתה",‬
‫אני אומר, "לא, אתה".‬
‫גבירותיי ורבותיי, אנא הצטרפו אלינו‬
‫בחנוכת אולפן הצילום על שם סידני פואטייה.‬
‫באותו רגע הוא יוצא,‬
‫אופרה תופסת אותו, הם מתחבקים והיא אומרת, "על מה חשבת שם?"‬
‫והוא אמר, "נזכרתי שבאולפני אם-ג'י-אם,‬
‫"הייתי האדם השחור היחיד שהורשה להיכנס, אני ומצחצח הנעליים."‬
‫כעת האדם השחור הזה וכל האנשים השחורים האלה צופים ברגע הזה.‬
‫קשה לא להכניס גזע לסיפור‬
‫כשזה נוגע כל כך בשלילת זכויות‬
‫ובדברים שהיינו צריכים להילחם בהם.‬
‫אז לכבד אותו ולתת לו את הרגע הזה היה דבר אדיר.‬
‫אולפני טיילר פרי‬
‫אז באמצע כל ההצלחה הזו,‬
‫אני מתמודד עם הגסיסה האיטית של אימא שלי.‬
‫אימא שלי הייתה בכיסא גלגלים בזמנו, והיא כבר לא ראתה.‬
‫ורכנתי אליה.‬
‫רכנתי אליה ואמרתי, "את בסדר?"‬
‫היא אמרה, "כן, הכול יפהפה".‬
‫שאלתי, "איך את יודעת?"‬
‫היא ענתה, "אני מרגישה את זה.‬
‫"הרגשתי את זה". היא הרגישה את זה.‬
‫זה רגע מצוין, מדהים ונפלא.‬
‫כשאני מסתכל סביב בחדר הזה...‬
‫מסתכל על אימי מסתכלת עליי.‬
‫את רואה מה הבן שלך עשה?‬
‫העובדה שהיא ראתה את הרגע הזה‬
‫של הילד שלה שעבר איתה ביחד את כל הקשיים האלה,‬
‫זה היה טוב.‬
‫זה היה טוב מאוד. זה היה ערב טוב.‬
‫ואני זוכר שאפילו לפני כן, השיר "אימא" של "בויז טו מן" התנגן ברדיו,‬
‫והיא נסעה לאנשהו.‬
‫היא התקשרה אליי, וזה הפחיד אותי,‬
‫כי... כשהיא חלתה,‬
‫לא יכולתי לכבות את הטלפון שלי.‬
‫הוא נשאר דלוק כל הזמן, הוא אף פעם לא היה על מצב שקט.‬
‫והיא בכתה בהיסטריה,‬
‫וחשבתי, "אני חייב לעלות על טיסה".‬
‫שאלתי, "מה יש? מה יש?"‬
‫והיא אמרה לי, "תודה.‬
‫"אם לא היית מתגבר וממשיך,‬
‫"גם כשאמרתי לך להפסיק, לא הייתי יכולה לקנות את התרופות שלי."‬
‫כשהיא מתה...‬
‫לא הצלחתי לצאת מזה.‬
‫וילי מקסין פרי‬
‫הכול היה תפל, היה חסר משהו בכל דבר.‬
‫הכול. שום דבר לא היה חשוב.‬
‫וזה היה ככה במשך...‬
‫מקסין בכתה אתמול את דמעתה האחרונה‬
‫הרבה מאוד זמן.‬
‫טיילר היה לצידה כשהיא נפטרה.‬
‫כל ילדיה היו שם.‬
‫וזה היה קשה מאוד, כי זו הייתה אחותי,‬
‫זו הייתה החברה שלי.‬
‫פשוט יצאתי מהחדר.‬
‫בטח בכיתי במשך יומיים או שלושה.‬
‫יש לי חרטה אחת בחיי, רק אחת.‬
‫כשאימא שלי הייתה על ערש דווי,‬
‫עמדתי לעזוב, כי הייתי צריך לחזור לאטלנטה לעשות משהו,‬
‫והיא פשוט הסתכלה עליי.‬
‫ואמרתי, "אני מוכרח ללכת". היא לא אמרה כלום.‬
‫היא לא הפסיקה לבהות בי.‬
‫והרגשתי...‬
‫ואז היא אמרה, "אני פשוט עייפה כל כך. אני עייפה".‬
‫אמרתי, "לא, זה בסדר",‬
‫והתחלתי לעשות את כל הקטע הרוחני...‬
‫"לא, אלוהים יעשה..."‬
‫ניסיתי להוציא אותה מזה בדיבורים.‬
‫והיא אמרה, "טוב, מותק. טוב".‬
‫החרטה היחידה שלי היא שלא נשארתי לשבת שם‬
‫והקשבתי למה שהיא רצתה לומר,‬
‫במקום לחשוב על עצמי באותו רגע, על כך שאאבד אותה.‬
‫לתת לה להיות ברגע ולספר לי את כל הדברים שהיא רצתה לומר.‬
‫כן. חרטה אחת.‬
‫טיילר, אני רוצה לומר לך כמה זה משמעותי עבורי,‬
‫כמה אני אסירת תודה, כמה אתה מבורך,‬
‫כמה אני מבורכת שיש לי בן כמוך,‬
‫כי כל כך הרבה ילדים לא היו חושבים על ההורים שלהם אחרי שהם הצליחו,‬
‫וזה פשוט מדהים שהוא עושה את כל הדברים האלה בשבילי.‬
‫אתה נותן להורים שלך פרחים כשהם חיים.‬
‫קיבלתי את כל הפרחים שלי.‬
‫הייתי ילד קטן, והיא מספרת את הסיפור הזה.‬
‫הקלטתי את זה.‬
‫יום אחד הגענו מהכפר.‬
‫והיא נהגה.‬
‫ולפתע עברה יגואר.‬
‫היא אמרה, "זה רכב יפה".‬
‫ואני אמרתי, "וואו, זה רכב יפה".‬
‫אמרתי, "מה, אימא?"‬
‫אני זוכר שקמתי כדי לראות על מה היא מדברת,‬
‫והיא אמרה, "הרכב הזה".‬
‫אמרתי, "איזה רכב זה?" היא אמרה שזה יגואר.‬
‫הוא אמר, "את יודעת מה?‬
‫"כשאצליח בגדול, אני אקנה לך יגואר,‬
‫"ואני גם אקנה לך בית."‬
‫אמרתי, "טוב, מותק. טוב".‬
‫והיא אמרה, "טוב, מותק. טוב".‬
‫יום אחד הופעתי בהצגה בניו אורלינס, זה היה יום האם,‬
‫קראתי לה לבמה ונתתי לה מפתחות לרכב הזה‬
‫מול הקהל.‬
‫זה היה רגע גדול עבור שנינו.‬
‫היא בכתה. זה היה יפהפה.‬
‫תודה.‬
‫איך הרגשת?‬
‫הרגשתי טוב.‬
‫הבנתי שעשיתי את הדבר הנכון.‬
‫אבל כילד קטן, לראות את כל מה שהיא עברה,‬
‫רציתי לעשות כל מה שיכולתי‬
‫כדי לוודא שהיא לא סובלת מכאבים.‬
‫לוודא שיש לה כסף ושהיא יכולה לעזוב את הגבר הזה.‬
‫זה היה כל רצוני.‬
‫ולא משנה כמה כסף היה לי,‬
‫זה לא הספיק להבטיח שיהיה לה כל מה שהיא צריכה.‬
‫אז כשהיא מתה, הכול מת בתוכי.‬
‫חשבתי, "מה אעשה עכשיו?"‬
‫אם לא היו לי חוזים ודברים שהתחייבתי אליהם,‬
‫שנת 2009 כנראה הייתה הסוף,‬
‫כי לא היה שום דבר שיגרום לי‬
‫לרצות לצאת מהמיטה ולהתגבר על זה.‬
‫התחלתי לשתות כמויות עצומות.‬
‫וזה נמשך כמה שנים.‬
‫אני פה בשביל ליהנות מהמרדי גרא.‬
‫רק רגע.‬
‫החגים היו חסרי משמעות, כי היא לא הייתה שם.‬
‫האנשים היו חסרי משמעות, כי היא לא הייתה שם.‬
‫והעובדה שאמאן הגיע והגדיר מחדש את כל זה...‬
‫"בסדר, מה המשמעות של זה?‬
‫"מה המשמעות של חג המולד עבורו?‬
‫"מה המשמעות..." הוא נולד מיד אחרי חג ההודיה.‬
‫"ואז מהי המשמעות של חג המולד, ושל השנה החדשה?"‬
‫ולראות את ההתרגשות שלו בכל זה‬
‫נתנה לי משמעות חדשה בחיים, מטרה וסגירת מעגל.‬
‫כן?‬
‫כשגלילה הייתה בהריון, התפללתי עליו, "אלוהים, תן לו את הטוב שבי,‬
‫"ואת כל מה שרע בי תקבור יחד איתי."‬
‫רציתי שבדנ"א שלו יהיה רק את המיטב שלי.‬
‫אני זוכר שיום אחד אמרתי לו שאני אוהב אותו,‬
‫כשהוא היה בערך בן ארבע או בן ארבע וחצי,‬
‫ואמרתי לו את זה עשר פעמים.‬
‫הוא אמר, "למה אתה ממשיך לומר לי את זה?"‬
‫כי רציתי שהוא ידע איך זה נשמע,‬
‫שהוא ידע מהי התחושה לשמוע את זה מאביך.‬
‫מישהו שיגיד "אני אוהב אותך" ושיחבק אותך,‬
‫ולדעת שאתה מיוחד, חזק ועוצמתי.‬
‫- אבא שלך עדיין בחיים? - כן.‬
‫איך נראית מערכת היחסים שלכם?‬
‫אנחנו לא מדברים הרבה, אבל אני מטפל בו.‬
‫אני מוודא שהוא מסודר.‬
‫אתה מרגיש שהוא אהב אותך?‬
‫לא, מעולם לא הרגשתי את זה.‬
‫הרגשתי בחוזקה שיש שם משהו,‬
‫ולא ידעתי מה זה היה.‬
‫וכשהייתי בן 30, אימא שלי אמרה לי שהוא מעולם לא חשב שאני בנו.‬
‫- אז... - באמת?‬
‫אז זה היה עוד דבר שלא ידעתי, שגם גרם להרבה בעיות.‬
‫אתם כועסים. מה הרופא אומר? חדשות רעות, בראון?‬
‫הוא בסדר גמור.‬
‫תשאלי אותה, קורה.‬
‫מדיאה, מי אבא שלי?‬
‫- זה אבא שלך. - אני עומדת לגלות.‬
‫דנה תספר לך כל מה שתרצי לדעת. תתקשרי לדנה.‬
‫- מי זו דנה? - כן, מי זו דנה?‬
‫שניהם טיפשים. אתם לא יודעים מי זאת דנה?‬
‫משתמשים בדנה כבר שנים כדי לגלות‬
‫מי האבא או מי האימא.‬
‫- דנה. - דנ"א.‬
‫דנ"א. זאת דנה.‬
‫אלוהים, אתם טיפשים כל כך.‬
‫עשינו בדיקת דנ"א. טוב, הגיעו התוצאות.‬
‫הוא לא אבא שלי.‬
‫והרגשתי גל של הקלה.‬
‫הוקל לי כי דמות האב שדמיינתי‬
‫לא הייתה של מישהו שמסוגל לעשות דבר כזה לילדו.‬
‫לאחר מספר ניסיונות לא מוצלחים ליצור קשר עם אמיט פרי האב,‬
‫צוות הסרט נסע ללואיזיאנה כדי לדבר איתו פנים אל פנים.‬
‫אנחנו נפנה ממש בקרוב.‬
‫דוד אמיט.‬
‫- זה הייתי אני, דוד אמיט. - לא אכפת לי מי זה.‬
‫טוב, אני מתנצל, מותק.‬
‫מתנצל ב... שלי. תעוף מכאן.‬
‫דוד אמיט.‬
‫לך מכאן!‬
‫אמיט פרי האב‬
‫לך מכאן!‬
‫באתי לבקר אותך...‬
‫אני צופה בכל מהלך שאתה עושה... תתרחק מכאן.‬
‫התקשרתי אליך, דוד אמיט, לבדוק מה שלומך. התקשרתי.‬
‫תעיף מפה את כל הדברים שלך.‬
‫אבל ידעת שזה אני?‬
‫- כן, ידעתי מי זה, אבל... - זה מה שאני אומר.‬
‫באתי לנסות לדבר עם האבא, בן אדם.‬
‫זה כל מה שזה היה.‬
‫לא התכוונתי לפגוע, מותק.‬
‫למה אתה מתנהג ככה?‬
‫שמעת אותי?‬
‫שמעת אותי, דוד אמיט?‬
‫דוד אמיט?‬
‫הוא התנצל אי פעם?‬
‫לא, הוא לא התנצל.‬
‫- לא. - תרצה שהוא יתנצל?‬
‫בשלב הזה אני לא יודע אם זה משנה. אני ממש לא יודע אם זה משנה.‬
‫הצלחתי לסלוח לו באמצע שנות ה-20 לחיי,‬
‫וזה שינה את חיי,‬
‫כי אני חושב שהרבה אנשים לא מבינים או קולטים‬
‫שגם להורים שלהם יש סיפור,‬
‫אז מה שקרה בחיים שלכם בגללם...‬
‫צריך לגלות את הסיפור כדי שיהיה אפשר להבין את זה.‬
‫ומה שגיליתי זה שהוא, אחותו ואחיו‬
‫נמצאו על ידי אדם לבן בלואיזיאנה הכפרית, בתעלה.‬
‫הוא היה אז בן שנתיים.‬
‫לקחו אותו לגדול אצל אישה בת 14 בשם מיי.‬
‫אביה היה מרותק למיטה, איש זקן מאוד, שהיה עבד.‬
‫וכל מה שהיא ידעה לעשות כדי שהילדים יתנהגו יפה היה להכות אותם.‬
‫היא הייתה קושרת אותם בשק,‬
‫תולה אותם על העץ ומכה אותם.‬
‫אז זה מה שהוא הכיר. זאת הייתה הילדות שלו.‬
‫הוא עבר התעללות.‬
‫הוא עבר התעללות כל חייו,‬
‫אז זה עזר לי להבין חלק גדול ממנו,‬
‫מה שהקל עליי להרפות ולסלוח לו.‬
‫אבל קשה לסלוח.‬
‫זה נכון, אבל זה הכרחי,‬
‫כי זה מה שגיליתי, וזה נכון כל כך,‬
‫אם אדם לא סולח, הוא נאחז בדבר הזה שנמצא בתוכו‬
‫ויכול לשנות את חייו ולקחת אותם לכיוון רע.‬
‫תשע פעמים מתוך עשר, האנשים שעשו לכם משהו‬
‫ישנים בשלווה, ואתם נאחזים בזה.‬
‫זה באמת יכול לגרום לחולי,‬
‫לגרום למחלה גופנית,‬
‫אז אני חושב שהסליחה הזו חשובה מאין כמותה.‬
‫- אתה תומך בו? - בהחלט. במאת האחוזים.‬
‫כילד, הוא לא היה אבא טוב,‬
‫אבל הוא היה מפרנס טוב והיה לו מוסר עבודה מדהים,‬
‫אז בהחלט ירשתי ממנו את מוסר העבודה שלי.‬
‫עצרו את העבודה, תנו לי להתרכז.‬
‫מוסר העבודה שלו הוא...‬
‫אני עדיין לא מבינה איך הוא עובד במהירות הזו.‬
‫מעולם לא עבדתי בשבילו, אבל שמעתי שטיילר פרי קשוח.‬
‫קדימה, בואו נצלם.‬
‫שמעתי שטיילר פרי דורש הרבה מצוות השחקנים שלו,‬
‫אבל אני גם יודעת את זה.‬
‫טיילר פרי לא דורש מאחרים שום דבר‬
‫שהוא לא דורש מעצמו.‬
‫אל תחבוש את הכובע הפוך כאן.‬
‫תסובב אותו. אני סתם צוחק.‬
‫התחלתי בתור עוזר הפקה.‬
‫הפעם הראשונה שעבדתי איתו הייתה בסרט הראשון שלו.‬
‫הוא פשוט ייעל כל מיני דברים.‬
‫אני רוצה לראות הכול.‬
‫שתי מצלמות סטדיקאם ותקרבו את האנטנות.‬
‫אני מוכן לצילום.‬
‫הרבה אנשים לא הבינו את זה.‬
‫כשאני אומר, "תרימו את האנרגיה".‬
‫סליחה, חבר'ה, חכו רגע. לא לצלם.‬
‫אופרה רוצה לדבר איתי.‬
‫אתם מצלמים את זה בארבעה ימים?‬
‫אנחנו מצלמים פרק ביום, כן.‬
‫מה?‬
‫זה חריג מאוד.‬
‫לכולם.‬
‫וחייבים להיות מוכנים. אין רגע מנוחה.‬
‫לפעמים מדובר ב-4,000 עמודי תוכן בשנה.‬
‫שישים, 80, 90 פרקים של טלוויזיה, שניים או שלושה סרטים באורך מלא,‬
‫וטיילר הוא זה שכותב אותם.‬
‫אנשים שואלים, "איך אתה מצלם סרטים וסדרות מהר כל כך?"‬
‫כשאני נכנס לסט, כשאני צופה בשחקן משחק,‬
‫אני רואה את כל העריכה בראש שלי.‬
‫אז אני אצלם ואעשה הכול,‬
‫אזיז את המצלמה לכל עבר לפי מידת ההתמקדות שאני רוצה.‬
‫ברגע שהתאורה מוכנה, אני מוכן.‬
‫צריך לסמוך על התהליך,‬
‫ויש לי צוות ממש טוב שעוזר לי.‬
‫כל הכבוד, חבר'ה. סיימנו.‬
‫אף אחד לא עושה את מה שאנחנו עושים כאן.‬
‫הוא עושה מה שאף אחד אחר לא יכול לעשות.‬
‫מהרגע שבו ראיתי בפעם הראשונה את התהליך של הפקת סרט,‬
‫פשוט לא הבנתי את כמות הבזבוז המטורפת.‬
‫מיליוני דולרים בגלל בחירות שגויות ורעות.‬
‫יכולנו להאכיל אומה מהבזבוז שאני רואה.‬
‫עומד שם ומחכה,‬
‫אומר, "מה אם..."‬
‫מה זאת אומרת, "מה אם?"‬
‫היית צריך לפתור את ה"מה אם" לפני שהגעת לכאן.‬
‫אין יותר "מה אם".‬
‫אתה על הסט עכשיו, הכסף נשפך.‬
‫תפתור את זה לפני שהכסף יוצא, שהצ'ק נכתב.‬
‫ככה אני חושב.‬
‫אני תמיד אומר שטיילר משיג ביום אחד‬
‫יותר מרובנו בחיים שלמים.‬
‫ניהלתי שיחה עם טיילר מחוץ למשרד.‬
‫אני שומע אותו לוחש לי בטלפון, הוא מדבר בשקט,‬
‫ואנחנו מדברים על... "אני אצלם ביום שלישי, ונעשה את זה..."‬
‫שאלתי, "איפה אתה?" הוא אומר, "עליי לסיים",‬
‫ואז אני שומע את הקול של מדיאה, והוא יוצא אל הבמה.‬
‫הוא ניהל איתי פגישה עסקית מאחורי הקלעים.‬
‫מי יכול לבצע ככה כמה משימות במקביל?‬
‫זה מה שטיילר עושה.‬
‫אני תמיד אומר לאנשים שהרכבת הזו תמשיך לנוע,‬
‫בין אם תעלו עליה ובין אם היא תדרוס אתכם.‬
‫אז השאלה היא אם תעלו עליה,‬
‫תידרסו או תפנו את הדרך.‬
‫תמיד ינסו לבקר את המורשת שלו.‬
‫לכל אחד יש דעה, לכל אחד יש קול.‬
‫חלק מהביקורת טובה, חלק מהביקורת רעה.‬
‫אני לא חושב שזה ייפסק אי פעם, אבל זה גם לא יעצור אותו.‬
‫האם אתה בחור שנוקם או בחור שסולח ושוכח?‬
‫שסולח ושוכח, אבל לא כדאי להתעסק איתי.‬
‫חלק מהשמות הגדולים ביותר יכולים לומר שהם זכו להזדמנות‬
‫כי טיילר פרי נתן להם אותה.‬
‫זה לא עניין של מה בכך.‬
‫הרבה דברים שליליים נשמעו מכל עבר. אמירות ש"הוא צריך להיות כזה, הוא כזה.‬
‫"הוא נוראי, הוא..." פשוט נשארתי ממוקד במטרה.‬
‫ענק המדיה, טיילר פרי, הוא אחד ממוקדי הכוח הפוריים ביותר בהוליווד.‬
‫לאיזה קולנוען היו חמישה סרטים שפתחו במקום הראשון בקופות‬
‫בארבע השנים האחרונות?‬
‫השיא הזה שייך לטיילר פרי.‬
‫זה הולך להיות טוב!‬
‫אייקון הבידור הוא הגאון‬
‫מאחורי עשרות סרטים, הצגות ותוכניות טלוויזיה.‬
‫מגזין "פורבס" הכריז שהוא הכוכב השחור השלישי הכי רווחי,‬
‫שגורף 125 מיליון דולר בשנה.‬
‫סרטיו של טיילר פרי הכניסו יותר מ-400 מיליון דולר‬
‫בחמש השנים האחרונות.‬
‫כ-873 מיליון ברחבי העולם.‬
‫הסרט "חג המולד של מדיאה".‬
‫טיילר יצר להיט אחרי להיט אחרי להיט,‬
‫ובסופו של דבר, אנשים היו חייבים להתעורר.‬
‫טיילר פרי הוא ייחודי לחלוטין,‬
‫ולכן הממשק איתו בעסקים‬
‫נעשה בדרך אחרת לגמרי.‬
‫אני עדיין נזכר בשיחה שניהלתי‬
‫כשהקורונה החלה.‬
‫איל המדיה, טיילר פרי, הופיע בכותרות לאחרונה‬
‫כשהוא הודיע שהאולפן שלו יחזור להפקות.‬
‫יש לי כ-360 עובדים בסדרות האלה‬
‫שמפרנסים משפחות ושצריכים לעבוד.‬
‫לא יכולתי לחכות לתוכנית. הייתי חייב לעשות משהו.‬
‫טיילר מאמין.‬
‫אולי זו האמונה הדתית שלו, אולי זו ההיסטוריה שלו,‬
‫אבל בכוח שלו, באמונה שלו בעצמו...‬
‫הוא מרגש אנשים. הוא ריגש אותי.‬
‫טיילר פרי, השחקן, התסריטאי, המפיק, הבמאי והסופר עטור הפרסים‬
‫הוא איל אולפנים של ממש, והסיפור הזה רחוק מלהסתיים.‬
‫כשבניתי את האולפן שלי, בניתי אותו בשכונה‬
‫שהיא אחת השכונות השחורות העניות באטלנטה,‬
‫כדי שילדים שחורים צעירים יוכלו לראות שאדם שחור הצליח בגדול‬
‫ושגם הם מסוגלים.‬
‫האולפן הזה שימש פעם בסיס של צבא הקונפדרציה,‬
‫מה שאומר שהיו בבסיס הזה חיילי קונפדרציה‬
‫שרקחו מזימות ותוכניות כיצד להשאיר 3.9 מיליון כושים משועבדים.‬
‫כעת האדמה הזו נמצאת בבעלותו של כושי אחד.‬
‫אני אוהב אתכם, חבר'ה. תודה.‬
‫מה זה? על מה אנחנו מסתכלים?‬
‫אנחנו מסתכלים על פורט מקפירסון, המקום שבו יהיו אולפני טיילר פרי.‬
‫אולפני טיילר פרי החדשים.‬
‫אולפני טיילר פרי...‬
‫אולפני טיילר פרי הסופיים.‬
‫כן. וכמה אתה נרגש?‬
‫אני נרגש מאוד.‬
‫אני מוצף רגשית,‬
‫אבל אני מרגיש שמה שיקרה כאן יהיה קסום, אז אני מתרגש מאוד.‬
‫אין לכם מושג מה נדרש כדי לרכוש נכס‬
‫מצבא ארצות הברית.‬
‫דברים שתצטרכו לעשות בעסקת נדל"ן מסורתית...‬
‫הצבא פשוט יגיד, "טוב, תעשו את זה",‬
‫אבל הייתי ראש העיר כשהמקום הזה היה ריק.‬
‫כשחושבים על כך שפורט מקפירסון יישאר פנוי...‬
‫זה היה מצב שהיה יכול להשתבש מאוד‬
‫ולמשוך למטה קהילה שלמה של אנשים עובדים.‬
‫בזכות מה שהוא עשה בפורט מקפירסון,‬
‫השקעה של רבע מיליארד דולר בבסיס צבאי,‬
‫לעיר יש הזדמנות להרוויח‬
‫כי הוא גרם לעלייה בערך כל הנכסים באזור.‬
‫הוא פשוט נותן כל הזמן.‬
‫המסר שהמקום הזה שולח לכל תעשיית הקולנוע,‬
‫איכות הקשרים שהוא מביא למתחם הזה...‬
‫הבסיס הזה נמצא בידיים הנכונות.‬
‫גיוס כספים לקמפיין הנשיאותי‬
‫ברוכים הבאים ליום הצילומים הראשון כאן באולפני טיילר פרי.‬
‫ואני לא יכול לספר כמה משמעותי היה לי‬
‫לתת את המפתחות של הבסיס הזה לגבר שחור.‬
‫זה היה ערב מלא בכוכבים בשבת, כשידוענים הציפו את אטלנטה...‬
‫אולפני טיילר פרי פתיחה חגיגית, אוקטובר 2019‬
‫לחגוג את הפתיחה החגיגית של אולפני טיילר פרי.‬
‫האולפנים, ששטחם הוא 1335 דונם, נמצאים בשטח‬
‫של הבסיס הצבאי לשעבר פורט מקפירסון בדרום-מערב אטלנטה.‬
‫טיילר פרי מפורסם כקולנוען האפרו-אמריקאי המצליח ביותר בהיסטוריה.‬
‫אולפני טיילר פרי‬
‫- וזו המתנה שלי? - כן.‬
‫אנחנו אוהבים אותך ואנחנו גאים בך. תנסה לא לבכות.‬
‫תודה.‬
‫הם יפהפיים. אני אענוד אותם הערב.‬
‫אני אזרוק את הסרט הזה בשבילך, בסדר?‬
‫יש לי חפתים אחרים, אבל לא מיוחדים כמו אלה.‬
‫הם באמת מיוחדים. אשמור אותם לנצח נצחים.‬
‫- הם בשבילך, אבא. - תודה.‬
‫אתה יכול לשמור אותם, ואתה יכול לשמור את הברכה ואת הציור.‬
‫כתוב, "אני אוהב אותך, אבא".‬
‫תודה לך, אהובי.‬
‫אני יכול לקבל חיבוק?‬
‫נפלא.‬
‫תמיד הרגשתי שעבור אנשים צבעוניים, יש בטיילר משהו שמזכיר את דיסני.‬
‫מה שמדהים כל כך בסיפור של טיילר,‬
‫הוא שיש לו מוח כפול, יצירתי ועסקי.‬
‫זה משהו שיש למעט מאוד אנשים.‬
‫היה לי קל כל כך לדעת שהוא היה האדם הנכון‬
‫להיות הבעלים של פורט מקפירסון.‬
‫בעלי, ג'ורג' לוקאס, עשה בדיוק אותו דבר.‬
‫הוא הקים את האולפן שלו מחוץ למערכת ההוליוודית,‬
‫וזה נותן לי הרבה פרספקטיבה על הדברים שטיילר התמודד מולם.‬
‫וג'ורג' עשה את זה כגבר לבן, וזה היה ממש קשה,‬
‫וטיילר עשה את זה כגבר שחור.‬
‫קודם כול צריך להסתכל במראה‬
‫ולנהל שיחה כנה עם עצמך.‬
‫עד מר פרי והאולפנים האלה, היית חייב ללכת לחבר'ה לבנים,‬
‫אבל הוא הבין שיש מקום שבו הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה לעשות,‬
‫והוא חוד החנית שהוכיח שאנחנו יכולים לעשות את זה.‬
‫הפתיחה החגיגית הייתה מדהימה.‬
‫זה היה מפגש של שחורים.‬
‫קולין קאפרניק, סיסלי טייסון, ג'יי-זי, ביונסה.‬
‫הייתה תחושה שזה מה שמגיע לנו כתרבות.‬
‫הערב היה ערב מונומנטלי,‬
‫לא רק לטיילר פרי, אלא לכולם כאן באטלנטה.‬
‫- מעריצי-על! אנחנו מעריצים! - אנחנו צופים בכוכבים!‬
‫זה פשוט מדהים,‬
‫ובמיוחד העובדה שהוא באטלנטה.‬
‫זה זכויות אזרח, זו תנועה, זה הכול.‬
‫תעלה, טיילר פרי! תעלה!‬
‫שמך מתנוסס כעת על אולפן צילום באולפני טיילר פרי.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫מעולם לא חשבתי שגבר שחור יהיה הבעלים של אולפן כזה ענק.‬
‫לטיילר יש כישרון ונחישות גדולים יותר משל רובנו.‬
‫זה נכון, אחי.‬
‫ג'ון לואיס‬
‫המטרה הערב היא השראה.‬
‫המטרה הערב היא לדחוף אנשים לחלום בגדול יותר.‬
‫אם זה יקרה, עשיתי מה שהייתי אמור לעשות.‬
‫תודה.‬
‫זה אדיר כי הוא עשה משהו שמעולם לא נעשה.‬
‫זה דבר שחור יפה שגבר שחור יפה עשה.‬
‫זה לא חשוב רק לתרבות השחורה,‬
‫זה חשוב לתרבות.‬
‫טיילר פרי, שאמר, "לא אבקש מכם את הכסף שלכם,‬
‫"לא אבקש מכם את האולפנים שלכם."‬
‫הוא עשה את זה בדרך שלו.‬
‫- תנשום. - לא, אני בסדר.‬
‫אני רק חושב, "האם נצליח לעבור את הרגע הבא"?‬
‫בסדר, מוכן?‬
‫תודה רבה.‬
‫אתה יודע שאני ערמומי ורוצה להציץ.‬
‫קיבלתי סיור פרטי ביום שבאתי לפה.‬
‫- שאלוהים יברך אותך. - הוא בירך.‬
‫מדהים.‬
‫כשאנשים רואים אותי ואותך ביחד, זה עוצמתי.‬
‫כן.‬
‫קדימה, בן אדם.‬
‫בוא ניכנס למקום האגדי הזה.‬
‫- מצוינות שחורה ממש כאן. - כן.‬
‫זה מגניב כל כך!‬
‫יש לי סיפורים לספר לך.‬
‫מה קורה, מותק?‬
‫תראה אותך בטוקסידו שלך.‬
‫יש לך עניבת פרפר.‬
‫נראה טוב.‬
‫רוצה להסתובב איתי?‬
‫מה שלומך?‬
‫האם טיילר ממש לידי?‬
‫יש לי דבר אחר לגמרי.‬
‫מה קורה, בן אדם? מה שלומך?‬
‫כן, אנחנו עומדים להתחיל.‬
‫הגעתי לאולפן, וכתוב "אולפני טיילר פרי",‬
‫וחשבתי, "רק רגע".‬
‫ואז הבנתי‬
‫שפגשתי את האדם השחור הראשון שהוא הבעלים‬
‫של אולפן קולנוע.‬
‫לא של סתם אולפן קולנוע,‬
‫של אולפן הקולנוע שמביס‬
‫כמעט כל אולפן אחר בהוליווד.‬
‫הוא אמר, "את יודעת, אני אקרא לאולפן צילום על שמך".‬
‫"אולפן הצילום על שם וופי גולדברג."‬
‫בלי להיות כלבה או משהו, אבל זה לעולם לא יקרה בלוס אנג'לס.‬
‫הם לא רואים אותי ככה.‬
‫אבל זה הבהיר לי שאם אמות מחר...‬
‫עסקי הקולנוע נמצאים בידיים טובות.‬
‫אני רוצה להודות לכל הנכבדים‬
‫שהעניקו את שמם לרגע ההיסטורי הזה.‬
‫השנה ימלאו 400 שנה.‬
‫זו גם שנת היובל.‬
‫והעובדה שהרגע הזה קורה,‬
‫וקורה לי, היא מעבר לכל דבר שיכולתי לדמיין אי פעם.‬
‫אולפן הצילום ע"ש ג'ון סינגלטון‬
‫לכולנו יש גורל.‬
‫לכולנו יש אבות קדמונים ואנשים שהתפללו עבורנו,‬
‫אנשים שסבלו כל מיני דברים כדי שנוכל לעמוד במקום הזה.‬
‫אני רוצה שתחשבו על זה.‬
‫למה אתם כאן?‬
‫בשביל מה הרגע הזה?‬
‫העניין הוא לא רק לחגוג.‬
‫העניין הוא חלום שקיים בכם, שכולנו זוכים לעמוד כאן,‬
‫כשכולם מיוצגים באופן שווה.‬
‫זאת אמריקה.‬
‫אולפן הצילום ע"ש סידני פואטייה‬
‫כי גורלם של רבים קשור לחלום שלכם.‬
‫אנשים צעירים, זה לא קורה ביום הראשון.‬
‫אל תתאכזבו אם זה לא קרה כשהייתם בני 20,‬
‫וזה לא קרה כשהייתם בני 25,‬
‫וזה לא קרה כשחשבתם שזה יקרה,‬
‫זה לא אומר שזה לא יקרה.‬
‫אתם רואים את טיילר עכשיו, אבל לא ראיתם אותו אז.‬
‫טיילר בן 50.‬
‫לגדולה לוקח זמן.‬
‫אי אפשר להגיע אליה בן-לילה,‬
‫אבל אם תעמדו בפני הסערה ובפני ההתקפה,‬
‫ובפני המבחנים, הרוחות והגלים,‬
‫משהו טוב יצא מזה.‬
‫אלוהים פותח דלת, דלת מדהימה,‬
‫ומישהו לבסוף שומע אתכם, רואה אתכם או מבחין בכם...‬
‫בראנץ' גוספל בפתיחה החגיגית‬
‫והוא פותח בפניכם דלת.‬
‫הבישוף טי-די ג'ייקס‬
‫ואני רוצה להודות לטיילר פרי על כך שלא עצרת והסתפקת רק בדלת לך.‬
‫הדלת שלך היא הבמה שלנו.‬
‫פתחת דלת כדי שאנשים שבשום מקום אחר לא היו שמים לב אליהם‬
‫יוכלו להיכנס ולקבל הזדמנות, וזה דבר שראוי למחיאות כפיים‬
‫וראוי לציון וראוי לשמש דוגמה וחיקוי.‬
‫וראוי לשבח את האל על זה.‬
‫אבל אתה צפת על גבי מה שאנשים אחרים טבעו בו,‬
‫וגם אם אף פעם לא תצליח, אתה צריך לצעוק כי שרדת.‬
‫עליכם להיות מוכנים לשרוד לפני שתצליחו.‬
‫כל מה שהשתבש בחייך‬
‫גם הביא לכל ההצלחות בחייך.‬
‫אני...‬
‫ה...‬
‫אני פשוט...‬
‫כל הכוונה שלי,‬
‫שלי ושל גלילה, היא לגדל אדם טוב, מדהים, נפלא,‬
‫שהוא... יוצא דופן,‬
‫שמכבד את אלוהים, ש...‬
‫הרגע קלטתי שלפני 11 שנים, ישבתי שם כשעשינו את זה.‬
‫הייתי עם אימא שלי, שמתה בשנת 2009,‬
‫ועכשיו אני כאן איתו, ו...‬
‫יש מעגל חיים שנמשך.‬
‫שכחתי כל מה שאני אמור להגיד,‬
‫אבל תודה לכולם על כל...‬
‫אלוהים הגן על טיילר בבחינת "תהיה בשקט, תהיה שלו.‬
‫"אני דואג לך ואני מגן עליך."‬
‫אז הוא העביר אותו דרך זה‬
‫כדי להביא אותו למקום שבו הוא נמצא היום ולאדם שהוא היום,‬
‫כי כדי לעמוד בכל הכאב, הסבל והכאוס הזה,‬
‫לא ייתכן שאלוהים לא מתכנן לך משהו.‬
‫אל תקטינו אותו,‬
‫כי הוא לא סתם כושי-שהפך-לשחור‬
‫בר מזל ועשיר.‬
‫לקחת את מה שהוא ראה כהזדמנות‬
‫להגיע לקבוצה של אנשים‬
‫ולהפוך אותה לעסק שבקרוב יהיה שווה עשרות מיליארדי דולרים,‬
‫זה מה שכל השאר מנסים לעשות.‬
‫אני חושב שחשוב לספר את הסיפור הזה,‬
‫כי אנשים צריכים להבין כמה קשה הוא עובד‬
‫וכמה קשה ליצור את ההזדמנויות,‬
‫ורק עכשיו העולם מדביק את הפער.‬
‫ובואו נזכור, הקהל מחליט.‬
‫לא המבקרים,‬
‫לא חבורה של אינטלקטואלים,‬
‫הקהל הוא זה שמחליט אם זה טוב או רע,‬
‫ואני מאתגר כל אחד להשיג‬
‫רצף הצלחה זהה לרצף שהיה לאיש הזה.‬
‫תודה לכולם על כל העבודה הקשה שלכם.‬
‫אני מעבר למתרגש. אני מלא בהשראה.‬
‫יותר מכול, התקווה שלי היא שתפסתם את זה.‬
‫אנשים שעבדו איתי לפני 20 שנה אולי יודעים מה זה אומר,‬
‫כי יש גל שגואה כבר הרבה זמן,‬
‫וצפיתי באלה שתופסים אותו הולכים ועושים דברים מדהימים,‬
‫איתי או בלעדיי,‬
‫אז אני מקווה שתפסתם אותו, שחלקתם לו כבוד,‬
‫אני מקווה שאתם מבינים כמה הוא עדין, כמה הוא רגעי.‬
‫שכמו אבק, הוא יכול להיעלם בשנייה.‬
‫אני מקווה שראיתם אותו,‬
‫כי הוא כל כך טהור ומיוחד.‬
‫זה אלוהים ותו לא.‬
‫יש בחדר הזה אנשים עם כישרון אדיר,‬
‫והם פשוט מדהימים במה שהם עושים,‬
‫אבל קורים בחייהם דברים,‬
‫ואם הם יצליחו פעם לקשר בין הכאב שלהם למתנה שלהם,‬
‫המתנה הזו תשתנה ותהפוך למשהו אחר,‬
‫שלא רק שיהיה הגשר שיישא אותם,‬
‫אלא הוא גם יוכל לשאת עליו אחרים.‬
‫הרבה מאיתנו עוברים דברים.‬
‫הוא עבר דברים, גבר, שהיו יכולים להרוס אותו.‬
‫להרוס אותו מבחינה פסיכולוגית, לשלוח אותו אל מתחת לגשר‬
‫לגור בקופסת קרטון ולהיעלם מעל פני האדמה‬
‫בגלל מה שהוא עבר,‬
‫אבל הוא לא עשה את זה.‬
‫הוא עמד איתן.‬
‫הוא עשה את ההפך.‬
‫הוא נלחם בשדים, הוא נלחם בשוללים,‬
‫בחוטפי החלומות, בשונאים, באנשים שהתנגדו,‬
‫באנשים שאומרים, "אתה לא תהיה".‬
‫"אני חייב להיות."‬
‫והוא נהיה.‬
‫למה אתה עובד קשה כל כך?‬
‫למה אני עובד קשה כל כך?‬
‫כי אני רוצה שיהיה לך עתיד טוב מאוד,‬
‫ואני רוצה שיהיו לנו חיים טובים מאוד,‬
‫ושנוכל לנסוע, ליהנות ולעזור לאנשים אחרים.‬
‫אתה לא חושב שזה רעיון טוב?‬
‫- טוב. - ואתה הגיבור שלי.‬
‫אני הגיבור שלך?‬
‫אתה הגיבור שלי.‬
‫- תודה. אני אוהב אותך. - גם אני.‬
‫תמיד מתקדמים לדבר הבא.‬
‫חיים את הרגע, אבל מתכננים קדימה.‬
‫מתמקדים בשלב הבא, חושבים על הצעד הבא,‬
‫אבל נמצאים ברגע.‬
‫זה לא אומר שאתם לא מרוצים,‬
‫זה רק אומר שאתם תמיד מרגישים שיש עוד דברים שצריך לעשות.‬
‫מבחינתי, בכל מקרה.‬
‫זה ריק, ואני סיימתי.‬
‫טוב, אם אתה יכול, אם תוכל רק להסתכל לפה‬
‫ולהגיד את שמך ומי אתה.‬
‫למה?‬
‫אתה לא יודע שאני טיילר פרי?‬
‫אני יודע מי אתה, אבל אני רוצה לדעת מי אתה חושב שאתה.‬
‫אתה חושב שאתה במאי?‬
‫מה מגדיר אותך?‬
‫"אני טיילר פרי, ואני אבא",‬
‫כל מה שאתה רוצה לומר.‬
‫אני טיילר פרי, ואני הילד של מקסין.‬
‫מקסין וטיי 25.12.2007‬
‫לזכרה של וילי מקסין פרי‬
‫הילד של מקסין: סיפורו של טיילר פרי‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות: נעמי מאזוז‬