Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Hun er skør. - Penge over integritet.
Hun er en legende.
- Brændte mange broer. - En professionel!
- Godt gået. - Dagens tåbe!
Hun er besværlig.
En legende?
Hun brændte for mange broer.
- Hun er ustabil. - Dagens tåbe.
Hendes karriere er slut.
Tak for opmuntringen.
Vi gør det.
Åh, min skat!
Kom nu, skat!
Åh, skat!
Åh, Atlanta, Georgia!
Atlanta, Georgia.
Skat!
Jeg kan føle det lige her.
Åh, skat!
Vi klarede det, skat!
Vi klarede det.
Mo'Nique!
Står jeg her på denne skide scene?
Står jeg på denne skide scene?
Jeg må gribe fat i mig selv
for ikke at tude lige nu.
Nu skal I høre. Jeg er bare så taknemmelig.
Jeg er så taknemmelig.
Tak til alle de røvhuller,
der støttede mig. For satan da!
Jeg siger tak til alle fans, for helvede!
Tak til alle, der købte en billet her i aften.
Og dig, hvide fyr.
Tak til jer alle!
I aften, når I går fra mig, vil I forstå, hvem jeg er.
I aften, når I går herfra,
vil I forstå, hvorfor fanden jeg svinger, som om jeg svinger.
I aften, når I skrider herfra,
vil I sige, "Okay, jeg forstår det!"
Folk forstod det ikke om mig,
folk vidste det ikke om mig, da de kastede de dolke
og de kaldte mig alle mulige navne
og sagde, hvad jeg ikke var, og sagde alt det pis.
Og de sagde, "Mo'Nique,
hvordan kan du modstå, hvad fanden de folk siger til dig?"
"Det virker, som om det bare preller af på dig."
Det, folk ikke ved om mig,
og jeg troede aldrig, jeg skulle sige det
på live TV, på grund af den skam, der følger med.
Hvad de idioter ikke ved om mig,
er, at jeg fik specialundervisning.
I skal se resultatet.
I skal se, hvordan jeres specialundervisning ser ud!
I skal se, hvordan den langsomme bus ser ud.
I skal forstå det. "Duh."
Det er altså mig!
De kaldte mig alle mulige øgenavne,
fra syvende til niende klasse.
Jeg fik sgu specialundervisning.
Hørte I mig?
Special.
Undervisning.
Godt med tryk på. Special!
Undervisning!
Specialundervisning.
Når I dømmer mig, skat, så forstå, hvad I ser på.
I ser på en kælling,
som i syvende, ottende og niende skide klasse,
gik til specialundervisning.
Lad mig lige fortælle jer noget,
så I ikke behøver slå det op.
Jeg tror virkelig, det var en fejl.
Jeg tror, det var en skide fejl, for vi fik ikke et brev om det.
Der var ikke noget forældremøde.
Der var ingen skide forældresamtale.
Straks da jeg mødte op...
til mellemskolen.
Jeg mødte op i mit nye tøj.
Jeg var smart i mine Chic jeans, skat.
Min fucking hvide T-shirt og matchende hvide sko.
Jeg var klar til syvende klasse.
Og jeg bemærker,
at jeg ikke fik et brev sendt hjem...
om den klasse, jeg skulle være i.
Så jeg siger, "Åh, det skide år bliver noget særligt."
"De har ikke sendt det. Jeg skal hente det på skolen."
"Det her er noget særligt!"
Du går derind, og de har dit navn.
På en skide opslagstavle.
Om hvilken klasse du skal gå i.
De har dit navn, og alle børnene løb op, "Jeg skal være her, og her."
Og jeg kigger på den skide tavle.
"Lad mig se dit. Hvad står der?"
Mit lå i en skide kuvert.
Okay? Mit lå i en skide kuvert.
Jeg vidste, det nok betød problemer,
men jeg er optimistisk.
Jeg har altid sagt, at glasset er halvt fyldt.
Så da jeg så mit lort i konvolutten, sagde jeg automatisk,
"Åh, fedt! Det bliver noget helt specielt!"
"De putter dit lort i en kuvert, tøs."
Så da jeg åbnede kuverten...
Hvad stod der så?
Nu skal I høre.
Der stod, "B... 217."
Ikke?
Så jeg tænker, "B står for bedste."
"Jeg er den bedste her."
"Jeg skal være i lokale 217."
"Jeg skal gå på anden sal på den skide mellemskole."
"Folk kommer ikke op på anden sal,
medmindre de er specielle."
"Jeg skal være i B217."
Så da jeg kommer op til 217,
ser jeg ikke noget skide B, men jeg tænkte, "Okay."
"Det er stadig skide 217!"
Så jeg går stolt ind.
I mit nye tøj.
Og giver læreren mit papir.
Fordi hun siger "Åh, hvem er du?"
Jeg sagde, "Monique Imes."
Hun siger, "Jeg kan ikke se dit navn her."
Jeg sagde, "Jeg har det her."
Og da hun tog det skide papir, lo hun lidt.
Og jeg forstod ikke latteren,
men tænkte, "Fuck hende. Jeg er den bedste."
"Fuck hende!" Ikke?
Hun ler. Og siger, "Næh nej."
"Ikke denne 217."
"Du skal være på første sal, nede bagerst."
B stod for "bagerst," kælling.
Bagerst. Du sidder bagerst, kælling.
Så da jeg kommer til skide B217,
går jeg ind i lokalet.
og jeg ser en pige derinde med en stor hjelm på
og en kæmpestor bøjle,
så tænkte jeg, "Åh, pis!"
Og så sagde jeg med optimisme,
"Fint, det er nok bare hendes personlige stil."
"I mellemskolen."
"Hun siger måske, "Jeg giver dem baghjul i den hjelm."
Så hun tager den bare på, ikke?
Og så, da jeg sidder ned,
ser jeg en hvid dreng derovre,
og han smurte lim
på sin hånd.
Det er da fint med mig.
Det ser da sjovt ud.
Jeg klappede ad ham.
Og jeg så på, mens limen tørrede.
Så rullede han den rundt i sin skide hånd.
Lille Timmy ved, at jeg kigger på ham,
så han spiller tryllekunstner.
Han ligner en...
Så sagde den lille skid...
Jeg sagde "For satan, jeg er kommet i specialklassen!"
"Jeg er kommet i den skide specialklasse!"
Men tror I, jeg var ked af det?
Jeg så det fede i det, for jeg så på tavlen,
hvad fanden vi skulle lære.
Jeg sagde, "Jeg kører med klatten."
"Primære farver, sekundære farver."
"Superstudent!"
Her fandt jeg ud af,
at min mor var analfabet.
I er altså helt væk.
I sidder og griner af,
at min stakkels mor ikke kunne læse.
I er alle uartige sataner!
Det var ikke gennem en samtale.
Ikke noget vi snakkede om.
Men man kunne pludselig se det.
Jeg var måske ikke akademisk set den klogeste tøs i rummet,
for jeg gik jo i specialklassen.
Men det er okay.
Jeg kunne se,
hvornår det var forkert.
Fordi jeg var opmærksom. Jeg kunne se det. Ikke?
Jeg fik et brev med fra læreren.
Den skiderik sender en besked hjem, der sagde, "Monique...
taler for meget."
Det er ikke noget nyt.
Jeg har gjort det hele mit liv!
"Hun taler for meget, og forstyrrer klassen."
"Sker det igen, så må vi have et forældremøde."
Nu har jeg læst den skide seddel.
Jeg tager brevet med hjem.
En ting ved mig, jeg er ærlig.
Jeg er sgu ærlig.
Jeg indrømmer det. Jeg vil sige, "Jeg har gjort det."
Så hele vejen hjem er jeg skidenervøs.
For jeg må give min mor et skide brev om,
at en hvid mand har sagt, at jeg larmer.
Nu er han ikke den eneste. Det har min mor sagt.
Derfor kan min familie heller ikke lide mig nu.
Vel?
Så når jeg kommer hjem, giver jeg hende det skide brev.
Og hun åbner skidtet.
Nu skal I høre.
Da jeg sagde, jeg ville tale om det her, sagde min mand,
- _Hvad sagde han? - Jeg siger det nu.
Han sagde, "Mama,
du bør ikke kalde din mor analfabet."
"Det er ret hårdt."
Jeg har kendt min mand siden tiende klasse,
siden vi var 14 år.
Og han er en af de venligste personer, jeg nogensinde har mødt.
Så jeg så på ham og sagde, "Jeg vidste...
du ville sige den slags bløde lort."
"Jeg har kendt dig siden tiende klasse."
"Men, mand, du har også kendt mig siden tiende skide klasse."
"Hun havde ikke svært ved at læse."
"Hun var sgu analfabet!"
Okay, så jeg giver hende det skide brev.
Og jeg venter på reaktionen.
At hun nok siger,
"Sagde jeg ikke, du skulle holde kæft?"
Jeg venter på den forpulede reaktion.
Hun ser på brevet.
Hun så op på mig.
Da hun så på mig, smilede jeg.
Spiller kold. Som om jeg ikke ved, hvad der står i brevet.
Hun så tilbage brevet og så på mig og sagde,
"Nikki, det er rigtig fint."
Jeg sagde, "Åh, hun kan sgu ikke læse!"
"For helvede, din mor kan sgu ikke læse!"
Jeg dømmer ikke. Det er bare, hvad fanden det er!
Hun kunne sgu ikke læse.
Så jeg prøvede at hjælpe hende lidt.
"Morgen, mad, morgenmad."
Man skulle tro, at i specialundervisningen
kunne der ikke være racisme.
Der kunne bare ikke være diskrimination i den forbandede specialklasse,
for alle der sad her
blev jo kaldt specielle.
Og ikke som, "Åh, de er så specielle."
Men, "Åh, de er så specielle."
Vi var alle røget på listen.
Hver eneste af os her var blevet kastet i skraldespanden.
Hver eneste af os fik medicin.
Bare ikke mig.
En lærer ved navn hr. McKinney...
Og hr. McKinney var en hvid mand.
Og han var en hvid hvid mand.
De hvide tænker, "Hvad mener hun med hvid hvid?"
Dem, der ikke kan lide sorte.
En hvid hvid.
Nu går jeg i syvende klasse.
Og I skal forstå den ånd, jeg kom ind i denne verden med.
Jeg blev født med den skide ånd. Jeg begyndte ikke på noget.
En ånd af, "Jeg finder mig sgu ikke i det".
En ånd af, "Hvis noget er forkert, så kæmp."
Jeg havde den skide ånd, ikke?
En dag sidder vi i klassen.
Hr. McKinney rejser sig og siger, "Hør."
"Hvis jeg siger dit navn, så stil dig til højre."
"Hvis jeg ikke siger dit navn,
så gå til venstre i klassen."
Bare den ene retning tog os omkring 20 minutter.
Jeg havde det skide sjovt. "Hvilken side?"
Ikke?
Og da alle var klar,
bemærkede jeg, at alle de hvide børn
stod i højre side,
og alle de sorte børn stod i den forbandede venstre side.
Han sagde til de hvide børn, "Hør, I kan arbejde med malebøger,
puslespil,
og byggeklodser."
"I kan klare de projekter."
Og så kom han hen og stillede sig foran os.
Han sagde, "Og for denne gruppe lige her..."
Og da røvhullet sagde , "denne gruppe..."
tænkte jeg, "Så bliver jeg Malcolm X."
"...denne gruppe her,
vil jeg lære at tale grammatisk korrekt."
Jeg rakte hånden op.
Hr. McKinney sagde, "Ja, Monikew?"
Det var ikke mit skide navn.
Så jeg beholdt min hånd oppe.
Så kiggede den hvide mand på mig og sagde, "Ja, Monique."
Jeg sagde, "Jeg skal på kontoret."
Han spurgte, "Hvorfor skal det?" "Så jeg kan ringe til min far."
"Hvorfor skal du ringe til ham?"
"Så jeg kan fortælle ham, at du har raceopdelt os."
"Du har hvide børn derovre og sorte børn her."
"Du vil lære os at tale,
og lille Timmy har lige spist en hel skål lim."
Skat, den hvide mand så på mig, som om han tænkte,
"Din satan, hvis jeg kunne iføre mig min hætte lige nu på nu..."
Og han stirrede blot på mig.
Og forfædrene sagde, "Hold dit blik låst fast på det svin
og se ikke væk i et sekund."
"Og du skal ikke engang blinke."
Så sagde han, "Sæt jer ned igen."
Okay, det er fandeme rigtigt.
Den hvide mand kunne ikke lide mig, men jeg sad fandeme foran,
for jeg ville have, han skulle se mig hver eneste dag.
For jeg vidste, hvor led han var.
Jeg fandt mig ikke i noget.
Hvis du gør noget forkert, så vil jeg påpege det
hver eneste gang.
I syvende fucking klasse.
Og jeg mødte nogle dejlige mennesker.
Sagt rent ud.
Jeg mødte dejlige mennesker, vi ser som specielle.
De var så pissedejlige
og rige i deres fortællinger
og historie.
Og jeg kunne sidde i klassen og blive helt forbløffet
over skønheden i disse mennesker.
Jeg sad helt forrest.
Jeg sad ved siden af to mobbende tøser.
I ved, at jeg ikke kan klare folk der mobber.
Og de to tøser talte hele tiden grimt
om pigen bagved med hjelmen.
Pigen bagved med hjelmen gjorde aldrig nogen noget ondt.
Hun var bare venlig, og hun talte sådan.
Når jeg kom ind, ville hun... Og jeg...
Og det var sådan, vi kommunikerede, bare smukt.
Jeg spurgte aldrig om den skide hjelm,
hun sagde aldrig noget grimt, og alt var fint.
Så når de to kællinger vil mobbe pigen med hjelmen,
så går den ikke med mig.
Hele ugen taler de om,
hvad de vil gøre mod den her stakkel med hjelm
og den store bøjle.
Jeg tænker, "Nul, møgso, det lader jeg ikke ske."
Jeg vil tage affære.
Så på den næste skide torsdag,
så går jeg op til de kællinger.
Vi er alle specielle her.
Okay?
Jeg er klar til en kamp, ikke? Jeg er klar.
Så jeg siger til ledertøsen.
Der er en ledertøs og en medløber.
To mobbere, men den ene, hun er lederen.
Og den anden er røvslikkertøsen, som bare siger,
"Mm-hm," til alt.
Og det gjorde mig bare så sur.
Så den torsdag efter skole,
vil jeg fortælle de møgsække, at jeg ikke finder mig i det pis.
Jeg vil sige, at jeg ved, at de vil mobbe
hende med hendes hjelm.
Så jeg går hen til dem.
Og jeg siger, "Hør,
I morgen fortæller jeg hende,
at I vil mobbe hende, fordi hun har den hjelm på."
Jeg troede, jeg ville skræmme hende,
fordi jeg havde talt hårdt til hende.
Hun sagde bare, "Din fede, retarderede sæk."
"Hvis du ikke skrider nu..."
Jeg tænkte, "Åh! Det var ikke den reaktion..."
"Åh, den kælling er speciel!"
I kan se det.
Det, jeg ikke vidste, var, at de to møgsække
var fra East Baltimore.
Og alle fra Baltimore ved, at tøser fra East Baltimore, de kan slås!
De tramper på dig, når du ligger på jorden.
Så jeg går tilbage, og jeg siger til Elizabeth,
"Hør her, Elizabeth."
"De to bøller har snakket grimt om dig
igennem hele ugen."
"Når de kommer herhen, skal du nakke Oletha først."
"Du skal smadre hende først."
"Når hun kommer herhen og spørger dig om din skide hjelm,
ser du på den kælling som..."
"Så tager du hovedet tilbage med hjelmen på
og hamrer den ind i munden på sækken."
"Så hårdt du kan. Ram hende
i hendes skide mund og slå hendes tænder ud."
Hun kiggede på mig og sagde...
Jeg sagde, "Hvad fanden?"
Jeg kiggede på hende og sagde, "Det lyder da for hårdt, tøs!"
Du har nogle fede lydeffekter kørende her.
Så siger hr. McKinney...
"Elizabeth, hold op med at grine."
Jeg tænkte, "Lyder det sådan når hun griner?"
"Åh, ja, vi skal nok få det sjovt."
Fra den dag
til i dag,
er Elizabeth og jeg stadig de bedste venner.
Og her bliver det smukt.
Elizabeth kunne ikke tale
med hjelmen på.
Hun kunne hverken tale
eller grine normalt.
Men når hun tog hjelmen af,
kunne hun tale lige så tydeligt
som dig og mig.
Hun havde bare ingen kontrol over sin nakke.
Og jeg var så beæret,
da hun gik hen til mig i niende klasse.
Fordi vi vidste, at vi gik hver til sit
og vi ville ikke have vores venskab
fordi vi ikke kunne få vores forældre
til at køre os.
Og hun kom hen til mig på toilettet i niende klasse,
hun gjorde sådan her, som om hun ville sige, "Giv mig et øjeblik."
Og hun fjernede den forbandede bøjle
og tog hjelmen af
og sagde, "Monique..."
Jeg sagde, "Hvad for noget?"
Vi grinede vores røv i laser!
Hun sagde, "Jeg kan tale uden den skide hjelm."
Altså...
Jeg er opvokset
på Real Nigga Boulevard.
Jeg vil have jer til at forstå det.
Jeg er opvokset i Baltimore, Maryland,
på Real Nigga Boulevard
med de hårde drenge.
Og på Real Nigga Boulevard er regel nummer et,
at man ikke generer nogle,
der ikke generer dig, for det kan blive værst for dig selv.
Sådan ligger landet på Real Nigga Boulevard.
Bare så I forstår, hvor jeg kommer fra, skat,
jeg kommer fra Real Nigga Boulevard.
Gik nogle efter mig, vidste de ikke, at jeg ville slå tilbage.
De vidste ikke, jeg kom fra Congo, mand.
Jeg er en gorilla.
Se...
Jeg havde en onkel Donald.
Min onkel Donald var utrolig
og bare fantastisk.
Min onkel Donald var meget, meget mørk.
Og meget, meget bøsse.
Er man født i 30'erne og 40'erne, og man er meget, meget mørk
og er meget, meget bøsse,
så få du modstand, som man ikke engang kan forestille sig,
fordi din egen familie ikke ville acceptere dig
fordi du var meget mørk og meget bøsse.
Og jeg så dem isolere min onkel Donald.
Jeg så dem fryse ham ud,
mens han boede i samme hus, som de boede i.
Men han var sgu altid sjov.
Hver skide fredag var min mor hjemme hos sin mor
for at spille kort.
Og de spillede for alvor.
De spillede altså for alvor.
Jeg er vokset op med junkier, ludomaner, alkoholikere, prostituerede.
Min tante indrømmede det aldrig, men jeg ved, at hun solgte fisse
til forsikringsmanden, fordi han gik med ovenpå.
"Hvad er det for en forsikring, du sælger, mand?"
Hun kiggede på mig og sagde "Husleje." Okay, så.
Jeg voksede op med det.
Og de sad ved spisebordet, skat,
og der lå et bjerg af penge på det.
Memory, Rommy, Pokeno.
uanset hvad de kunne spille, så ville de spille det.
Og alle var på røven.
Så de spillede om penge, de ikke havde.
Det var deres mor og alle hendes børn.
Første gang jeg så det, tænkte jeg,
at de til sidst ville sige,
"Okay, det var sjovt. Nu får alle deres penge tilbage."
De sagde bare, "Du tabte."
Og hver fredag
gik min onkel Donald
på værtshus.
Hver fredag bankede tre fyre ham,
hver eneste gang,
tog hans penge og sendte ham hjem.
Hvad jeg respekterede ved fyrene, var,
at de aldrig tog alle hans penge.
De bankede ham og tog, så de kunne købe drinks
og taxaen hjem.
Respektfulde alkoholikere.
De sendte ham ikke hjem uden noget.
Og han kom ind i huset
hver eneste skide fredag, helt smadret.
Jeg sad i min stol i spisestuen, og de spillede bare kort.
Og han gik fra hoveddøren til køkkenet.
Det var ikke langt, hoveddøren...
til køkkenet.
Og imellem ligger spisestuen, okay?
Og han gik ud i køkkenet,
og han tog en rød pølse ud.
En enkelt rød pølse.
Tog den ud af pakken og satte den på en gaffel.
Ikke i en gryde, for at koge den.
En gaffel, og tændte for blusset
og stod og ristede den skide pølse på en gaffel.
Jeg tænkte, "Sådan, mand."
"Pis, jeg elsker hvert minut af det her."
Og så bandede han ad de fyre,
der altid bankede ham på værtshuset.
"Næste fredag, så smadrer jeg alle de røvhuller."
"I er færdige. Jeg er Donald. Jeg banker jer allesammen."
"Banker dig. Banker din kone."
"Banker alle."
Jeg sad, "Ja, onkel Donald, bare bank dem."
Sagde det i tankerne.
Så sagde min mormor, "Donald, jeg er træt af at høre på det."
"Sig det dog til dem,
så ville de nok ikke banke dig og tage dine penge."
"Hold nu bare kæft!"
Min onkel Donald gik ud af køkkenet.
og stillede sig foran min mormor,
som er hans mor, og sagde, "Mor,
Du kan kysse min pik!"
Sådan reagerede jeg også.
Men det var sgu så sjovt!
Så, Lee Daniels.
Da jeg sagde: "I kan alle sutte min pik,"
var det til ære for min onkel Donald!
Det var mig, der sagde til onkel Donald, "Du er stadig med mig."
Ja, skat.
Det er min onkel Donald, Lee, det er for min onkel Donald!
Når jeg siger, jeg er opdraget af stærke sorte kvinder,
så hør på mig.
Jeg blev opdraget af nogle stærke sorte kvinder.
Jeg taler om den slags styrke,
der er utrolig
og ubestridelig.
Jeg blev opdraget af nogle stærke sorte kvinder.
De var pissestærke
og fucking uartige
og fucking forfærdelige
og fucking bitre
og fucking vrede og fucking lede.
Hele vejen igennem.
De var bare så stærke.
Indtil de tog fejl.
Så når jeg så det
som en lille pige,
hvilken slags kvinde tror I så, jeg blev?
Hvilken kvinde tror I, jeg blev for en fucking mand?
Tror I, jeg blev en boss bitch?
Hvis du åbnede en ordbog, og du slog "boss bitch" op,
ville du se mit fucking billede.
Fordi det var sådan, jeg blev opdraget.
Min far sagde, "Den, der tjener pengene, laver reglerne."
Og jeg har altid været den, der har tjent pengene,
så jeg har altid lavet de fucking regler.
Det var ikke til diskussion.
Det var bare energien, der blev bragt ind i forholdet.
De diskussioner, vi havde.
"Så vi ses klokken ni?"
"Jeg sender en bil klokken tre."
Det var bare forstået.
Sådan var jeg.
Derfor er jeg på mit tredje ægteskab.
Sig ikke, "Mm, til mig." Døm mig ikke.
Lad være med det.
På mit tredje.
Og det er mit sidste.
Og faktisk er det mit første.
Det er første gang, jeg kender min plads
som en sort mands kone.
Mange af os gør ikke.
Jeg måtte lære det. Jeg dømmer ikke. Jeg måtte finde min plads.
Fordi jeg havde min kappe på.
Og jeg ville flyve højt.
Og jeg husker, da jeg måtte smide min kappe.
Jeg husker det, som om det var i går, fordi jeg vågnede som boss bitchen.
Jeg vågnede og kørte med klatten.
Det var den sidste sæson af The Parkers.
Jeg er en af stjernerne i et TV-show.
- Det var du. - Nemlig.
Nemlig.
We're the Parkers
Ja, skat.
Jeg står op.
Jeg skal være på settet klokken otte.
Jeg står op klokken seks.
Jeg tager mit bad.
Går ind og leger med mine børn et stykke tid.
Kommer tilbage og kysser min mand.
Og jeg siger, "Vi ses, når jeg kommer tilbage fra settet."
Han sagde, "Mama, hav en dejlig dag."
Jeg sætter mig ind i min luksuriøse to-sæders Mercedes-Benz.
Jeg er nok for stor til den, men jeg var ligeglad.
Jeg klemte mig ned i svinet.
Jeg ankommer til settet. I skal lige vide, hvordan det foregår,
så I kan forstå, hvordan folk kan miste dem selv.
Når jeg ankommer til settet,
er der en parkeringsplads med mit navn på.
Straks jeg får parkeret bilen, er der en, der åbner min bildør og tager alt,
jeg har brug for, ud af bilen og ind i mit omklædningsrum.
Følger mig ind i mit omklædningsrum.
Så kommer en anden derind,
banker på døren og tager mig med til hår og makeup.
Efter det, kommer der en ny, der siger,
"Vi er klar med tøjet."
Når jeg har fået tøjet på, så går jeg ud på settet
og spiller min fantastiske rolle.
I skal bare vide, skat,
at mit liv var på toppen lige der,
for alt, hvad jeg havde drømt om, foregik lige der.
Klar til at tage hjem klokken sytten.
Nogle af producerne havde nogle små krystalnips.
Nogle små krystalnips.
Sådan her kan det gå. Det er ellers ikke mig.
Vil ikke give 10.000 dollars for en taske.
Køber ikke sko med røde såler
der knuser mine fødder,
så jeg er sur i to dage efter
fordi lilletåen er bøjet
og jeg ikke kan strække den.
Det gider jeg bare ikke. Jeg er en almindelig pige.
Ikke?
Men de havde de her skide krystalnips.
Og jeg følte, at jeg også skulle have en.
"Du må tage til Beverly Center og få et krystalnips."
"Det er jo så sødt."
Jeg var ikke vild med det her, men fordi producerne
havde dem, måtte jeg også have,
så jeg kunne være med og sige, "Hej, piger, jeg har også et."
Ikke også?
Jeg stiger ind i bilen.
Jeg tager til Beverly Center. Der ligger den skide butik.
Jeg ringer til min mand og siger,
"Jeg tager lige i Beverly Center."
"Jeg skal købe noget." Han sagde, "Hav det sjovt."
- "Tag dig god tid." - "Okay, vi ses, når jeg kommer."
Ude i bilen tager jeg min joint frem.
Lad mig være helt ærlig her.
Vil I vide om jeg ryger joints? Ja.
De er sendt fra Gud.
De er blevet ordineret af Jesus!
Ikke sandt?
Og jeg fik det bedste. Jeg fik det ikke fra gaden.
Jeg får det medicinske pis.
Jeg fik det på recept, før det var lovligt,
så jeg fik det helt rigtige.
Jeg røg det bedste.
Marihuana-lægen spørger, "Mo'Nique, hvad er der galt?"
Jeg siger, "Alt."
"Giv mig dit bedste. Alting generer mig."
Og det, han gav mig, var bare for vildt.
Så jeg tager et hiv, slukker den,
og lægger det ud i mit hemmelige rum.
For der er parkeringsvagter på Beverly Center.
Jeg havde lært min lektie om parkeringsvagterne på Beverly Center.
Efterlader du din joint i askebægeret,
vil de skiderikker ryge dit lort.
Når de kører bilen op til dig, ser de sådan ud,
"Jeg er helt væk!"
Så min joint
ryger i det særlige rum, når jeg skal derhen.
Jeg stiger ud af bilen.
Går ind i butikken,
hvor de har alle de her krystalnips.
Der er kun mig,
og en hvid butiksassistent.
Den lede sæk hilser ikke engang på mig,
og det er allerede et problem.
De bør sige, "Hej. Velkommen."
Men jeg tænkte, "Fuck den so. Jeg køber det lille nips,
for alle producerne render rundt med dem,
så jeg må klare hendes attitude."
Så jeg går ind
og finder de her små krystalflodheste.
Åh, skat, jeg synes, flodhesten er det mest sexede dyr
i hele junglen.
Har I set, hvordan en flodhestetøs går?
Har I set, at når den tøs går,
går hun altid som, "Kom og tag mig."
"Jeg er klar til dig, mand."
Så når min mand siger til mig "Kom med flodhesten,"
siger jeg, "Kom og tag den!"
Smukt.
Så jeg ser på prisen.
Den lyder sgu på 525 dollars.
Den er omtrent så stor her.
Jeg tænker, "Okay, Mo'Nique. Slap nu lidt af.
"Du er en stjerne i et hit-show."
"Du har råd til et stykke nips til 525 dollars."
Så da jeg kommer op til kassen...
slår den hvide dame den ind.
Hun tager aldrig øjenkontakt med mig.
Hun slog det bare ind og sagde, "5.025 dollars."
"Undskyld, hvad sagde du?"
Og så gentog hun det,
som om, "Jeg vidste, du ikke havde råd til det."
Hun sagde, "Fem tusind 25 dollars."
Og jeg måtte vise, at jeg ikke er Whit... Hvad hed hun nu?
Whitley i A Different World,
der ville bevise, at hun havde råd.
Fuck dig, so. Nej, tak.
Hav en dejlig dag. Og stil lortet tilbage.
Fordi jeg kører hjem,
Jeg ryger min joint.
Den marihuana, jeg ryger,
gør dig meget liderlig.
Rolig nu.
I tænker, "Klart nok."
Men det gør dig liderlig
i niveauer.
Du ryger ikke og bliver straks liderlig. Det stiger.
Så jeg røg
strategisk,
fordi jeg ved, jeg kører hjemad.
Forstår I?
Når jeg kommer hjem,
kommer det over mig, pludselig... er den der.
Da jeg kommer hjem, er jeg på syv.
Ikke? Jeg er der ikke endnu.
Jeg er ved, "Uh, ja." Ved I, hvad jeg mener?
Jeg er på vej, ikke?
Jeg kommer hjem, og klokken er vel syv om aftenen.
Det første, jeg gør, er at gå op og hilse på min mand.
Det første, jeg gør,
at jeg tager røven op ad de trin
og hilser på min forbandede mand.
Så kommer de andre bagefter.
Min bedstemor sagde for længe siden, "Når du kommer hjem,
er din mand den første person, du ser."
"Han bør han være den første, du ser."
Så jeg fulgte den regel, og jeg gik ovenpå
og hilste på min mand.
Så gik jeg ind og hilste på børnene.
Så gik jeg ned og hilste på personalet.
I hørte mig. Personalet.
Så gik jeg ovenpå og legede lidt mere med børnene.
Så gik jeg nedenunder og op igen,
og talte med Sid,
så gik jeg ned og tilbage ovenpå.
Og så, for fanden,
omkring 20 minutter senere, rammer jeg nummer ti.
Jeg er fandeme lige der.
Det er tid til at få noget action.
Denne søde pige talte og sang sange.
Åh, den lille kat miaver
Den laver lyde, den miaver...
Jeg går ind i soveværelset og lukker døren.
Og jeg står i min sexede stilling.
Stikker den højre hofte ud.
Ikke sandt?
Og du skal lige åbne munden lidt.
Ikke for at sutte pik, men han tror måske, du vil sutte pik.
Og du skal ånde tungt, men ikke for meget.
Så min mand så op og sagde, "Mama, hvad laver du?"
Jeg sagde, "Jeg er sexet for dig."
Jeg sagde, "Du skal komme herover
og slikke på min slikkepind."
Han siger sgu, "Ellers tak."
"Det er det forkerte svar."
"Ved du ikke, jeg er chefen?"
"Det er mit fucking hus, mine fucking biler, mine fucking penge?"
Jeg tænker det kun, som i,
"Er du helt blank?"
"Jeg spørger lige en gang til
så han får chancen for at rette ind."
Så jeg går i stilling igen.
"Du skal
komme herover
og slikke på min slikkepind."
Han siger sgu, "Forstod du mig ikke?"
"Jeg sagde, 'Ellers tak.'"
"Nu bliver jeg arrig,
for du har reageret forkert begge gange."
Jeg siger vredt, "Hvad er dit fucking problem?"
"Skete der noget, da jeg gik ned og tilbage ovenpå?"
"Har nogen ringet? Hvad er der galt med dig?"
Han sagde, "Ingenting."
Jeg sagde, "Der må være noget galt
når du afslår at slikke på den her."
Han sagde, "der er intet galt, men lad os tale om det."
"Du gik herfra omkring klokken syv i morges."
"Du tog din røv til settet og var der til klokken fem."
"Så tog du til fucking Beverly Center."
"Så tog du din røv hertil."
"Du gik ovenpå, gik nedenunder, kom ovenpå, gik nedenunder,
og du tror, jeg slikker den der?"
"Ellers tak."
Jeg sagde, "Sådan er rigtig kærlighed!"
"Du burde kunne slikke mig når som helst! Ikke være en idiot."
Nu er jeg sur. Jeg er klar til at skride.
Han sagde, "Ved du hvad, Mo'Nique?
"Glem det."
"Få din røv herover."
Jeg tænker, "Fandeme så."
"Du må hellere tage dig sammen, mand."
Many men
Jeg går derhen,
stiller mig op
helt maskulint
som jeg så kvinder i min familie være.
Som i, "Du må hellere gå ned."
Så tog han hånden.
og satte den på dåsen
og legede med min slikkepind,
Jeg stod, "Åh ja! Giv den gas!"
Og da han fjernede sin hånd, vidste jeg bare,
at han gjorde sig klar til at slikke på slikkepinden.
Det, jeg ikke vidste, var, at han tog hånden,
som havde været på slikkepinden
og lod mig lugte den.
Jeg sagde, "Hvad fanden er det?"
"Hvad fanden er det? Prøver du at knække mig? "
"Hvad var det?"
Han sagde, "Tøs, det er din slikkepind!"
Jeg var knust!
Er I med?
Hvad fanden kan du sige i det øjeblik?
Der er intet, du kan sige. Intet.
Klager han over lugten sidste uge,
siger du, "Det var dengang."
Men det var lige nu!
Der røg min kappe af.
Kappen røg i skraldespanden.
I må forstå,
at der ikke var nogen hygiejnesamtaler med mig, da jeg var ung.
Min mor satte sig aldrig med mig og sagde,
"Tag vare på dig selv."
"Og for en stor pige er et enkelt bad om dagen ikke nok."
"Du skal tage bad både om morgenen og aftenen."
"Og i August, om morgenen, om eftermiddagen,
til brunch og før du går i seng og sent om natten."
"Du skal vaske dig mange gange."
Ingen har haft de samtaler med mig.
Bortset fra min bedstemor.
Min farmor.
Min farmor Mimi var alt for mig.
Hun var cirka så høj.
Kun et par centimeter over at være væksthæmmet.
Kun så høj og meget, meget mørk.
Og hun kæmpede virkelig med det.
Men hun sagde, "Mo'Nique, du er min skat."
Forestille jer, at nogen siger det.
"Du er min skat."
Så alt, hvad min farmor sagde, troede jeg på.
Jeg vidste, hun aldrig ville fortælle mig noget forkert.
Alt, hvad hun lærte mig,
det sugede jeg til mig.
Så da jeg var 13 år gammel... Jeg glemmer det aldrig.
Da jeg var 13, snakkede min bedstemor med mig på sit værelse.
Hun sagde, "Nikki..."
Jeg sagde, "Ma'am."
Hun sagde, "Sid ned."
Jeg sagde, "Ja, ma'am."
Hun sagde, "Hør."
"Tag aldrig en pik i munden."
"For så eksploderer den." Jeg sagde, "Åh, pis!"
"Jeg tager aldrig en pik i munden."
"Den skal da ikke eksplodere!" Hun sagde, "Godt."
"Tag aldrig en pik i munden."
Og det var den sidste samtale, vi havde
om at slikke pik, "Gør det ikke."
Så fra jeg var 13 til jeg var 22,
slikkede jeg aldrig pik.
Og den eneste grund til, at jeg gjorde, da jeg var 22,
var, fordi han var venlig.
Han var så sød.
Han havde så meget venlighed i sit hjerte.
Vi havde en dags-date. På en søndag.
Det var idyllisk.
Vi gik rundt i en lille park, til havnen og sådan noget.
Så da han inviterede mig hjem, sagde jeg, "Det vil jeg da gerne."
Vi drak et glas vin og det hele.
Vi sidder og snakker og hygger os.
Så så han på mig og sagde, "Mo'Nique?"
Jeg sagde, "Ja?"
"Vil du ikke slikke min pik?"
Jeg sagde, "Jeg slikker gerne din pik."
Var det ikke en smuk ordveksling? Så I, hvordan vi gjorde det?
Og så sagde jeg, "Lad mig fortælle dig noget lige nu."
"Jeg har aldrig slikket pik før."
Han sagde, "Mo'Nique, bare rolig."
"Jeg vil lære dig at slikke min pik."
Jeg sagde, "Hvor sødt er det lige?"
"At han vil lære mig at slikke sin pik, ikke en tilfældig pik."
Han sagde, "Du vil lære at slikke min pik."
"Det er sgu da smukt."
Så han sagde "Hør."
"Når jeg putter min pik i din mund,
skal du slikke den, som var den et futtog."
"Du ved, ligesom når toget tager afsted fra stationen?"
"Det går først langsomt."
"Så du slikker langsomt."
"Så kører toget hurtigere. Slik hurtigere."
"Og så fuld fart!"
Han sagde sgu, "Fut, fut!"
Og jeg hørte min bedstemor sige, "Pikken eksploderer i munden på dig!"
Åh, og så bed jeg ham bare i pikken!
Og han slog mig så hårdt
at jeg faldt ned af den skide sofa!
Og jeg var besvimet i 17 sekunder.
Da jeg kom til mig selv.
Da jeg kom til mig selv, sagde jeg bare, "Fængsel, mand."
"Du ryger i fængsel, fordi du har overfaldet mig!"
"Du prøvede at sprænge os i luften og hele huset med!"
"Jeg lader dig ikke gøre det."
"Jeg redder hele kvarteret, mand!"
"Jeg ringer til politiet!"
"Du ryger sgu i fængsel!"
"Se på mit fucking hoved! Fængsel!"
Politiet kom! Vi er begge nøgne.
Vi står der splitternøgne.
Jeg er 22.
Jeg burde have haft faste patter,
men mine patter lignede en 54-årigs.
Mine patter strittede aldrig. De var som gorilla-patter.
Hang lige ned!
Så jeg står der nøgen.
Og der kom to politimænd.
En hvid og en sort.
Da de kom, og den hvide begyndte at tale først,
sagde jeg, "Han bestemmer. Du ryger i fængsel!"
"Du ryger i fængsel!"
Betjenten sagde, "Hvad er der sket?"
Jeg sagde, "Sir, han slog mig i hovedet!"
"Og jeg... er helt svimmel."
"Og jeg vil have ham arresteret!"
"Fængsel, mand, fængsel!"
Den hvide betjent siger så, "Sir,
læg dine hænder bag ryggen."
Jeg sagde, "Ja, fængsel, mand!"
Indtil den sorte betjent tog over.
Den sorte betjent sagde til den hvide, "Vent."
"Læg ham ikke i håndjern." Jeg sagde, "Øv, han bestemmer."
Den sorte betjent spurgte ikke mig.
Han spurgte fyren, hvad fanden der skete!
Han sagde, "Sir, forklar mig, hvad der skete."
Han sagde, "Tak, bro."
Jeg sagde, "Åh, de bruger kodeord nu."
Han sagde, "Sir, hun slikkede pik på mig."
Jeg tænkte bare, "Åh, nej!"
Det lød så grimt, ikke?
"Åh, Det er ydmygende! Du behøver ikke sige det sådan!"
For så kigger alle på mig,
som om jeg er den største luder i hele kvarteret!
Betjenten sagde, "Undskyld, sir, hvad sagde De igen?"
"Jeg sagde, hun slikkede min pik."
"Og jeg prøvede at lære hende at slikke pik,
ligesom et futtog."
"Jeg sagde, 'Når jeg putter min pik ind,
slikker du den langsomt i starten.'"
Så ser jeg den sorte betjent sige som et futtog sammen med fyren.
Jeg tænkte, "Åh, han har sgu også lært en pige at slikke pik."
"Pis!"
Så efter hans forklaring,
så jeg på de to betjente og sagde,
"Hør her, han er en fucking terrorist."
"Han er terrorist, og han er fyldt med bomber."
"Og I må låse ham inde!" Nu blev det alvor!
De sagde, "Hvor er sprængstofferne?"
Jeg sagde, "I hans pik!"
"Hans pik er fuld af bomber!"
"Fuld af bomber!"
"Han sprænger os i luften! Jeg har reddet alle!"
"Jeg er en helt!"
"Tag ham!"
Den sorte betjent tog sin walkie-talkie
og sagde, "Vi har os en EDP."
Nu ved jeg ikke, hvad fanden en EDP er, så jeg gætter bare.
En erigeret dysfunktionel penis.
"Det er det altså ikke"
"Han har bomber i pikken."
"Han eksploderer!"
Han sagde igen, "EDP, hurtigt!"
Da de andre kom frem,
viste det sig, at det betød "emotionelt desorienteret... person."
Jeg sagde, "Hvem er EDP?"
Da de puttede den skide spændetrøje på mig,
og kørte mig på psykiatrisk afdeling,
havde jeg end ikke trusser på.
Bare spændetrøjen og min bare røv.
De spærrede mig inde i 72 timer og evaluerede mig.
Hende, der lå ved siden af mig, sagde, "Hvad er du herinde for?"
Jeg sagde, "Jeg reddede kvarteret!"
"Fyrens pik ville sprænge i luften, og jeg bed i svinet!"
Hun sagde, "Også mig. Min bedstemor fortalte mig det samme."
Da jeg tog derfra,
tog jeg direkte hen
til min farmors hus.
Jeg sagde, "Mimi,
sagde du ikke
at pikken ville eksplodere
hvis du tog den i munden?"
Og min bedstemor lo bare.
Hun sagde, "Åh, Nikki, en dag vil du forstå."
Min onkel Tina gik forbi og sagde, "Derfor er jeg lesbisk."
Nemlig. Det voksede jeg op med.
Det er det, jeg voksede op med.
Jeg voksede op med det, og jeg må sige, at min farmor
var fantastisk...
Ikke?
Hun så mig, som om solen ikke kom op, før jeg vågnede.
Og gik ikke ned, før jeg sov.
Hvis jeg klokken tre om morgenen sagde,
"Mimi, jeg er sulten,"
ville min farmor stå op og stege mig tre chicken wings.
Med kartoffelmos. Ikke fra pulver. Kogte kartofler.
Grønne bønner og to stykker franskbrød.
Derfor er jeg fed nu. Al den mad.
Så bar hun mig ovenpå og lagde mig i sengen.
Og hun sad der, indtil jeg faldt i søvn.
Og når jeg vågnede, sad hun der.
I hendes øjne var jeg alt.
Og min farmor har en datter.
Men vi kalder hendes datter onkel Tina.
I fik vist også specialundervisning.
I sidder og siger, "Hvad mener hun?"
Min onkel Tina, hvis hun var her nu,
ville I tro, I så på en mand.
Hun har fuldskæg.
Hendes bryster er mast inde.
Hun putter noget i bukserne, så det ligner en pik.
Og hun går i herretøj og herresko.
Alt ved min onkel Tina er en mand.
Så til alle jer i LGBTQ-samfundet,
nu skal I høre efter.
Jeg respekterer alle herinde, der er fri nok til at leve deres eget liv.
Alle, der siger,
"Jeg er ligeglad med, hvad du tænker."
"Jeg er lige den, jeg vil være."
Og når du har folk, der altid har lort at sige,
og er skide nysgerrige,
det er de folk, der selv vil se, hvordan det er.
De gør alt, så bliv ikke vrede eller fornærmede.
Jeg ved bare, at de gerne selv tager den bagi!
Min farmor kunne ikke forstå,
at hun havde... en lesbisk datter.
Hun kunne kun elske hende privat.
Hun kunne ikke elske hende offentligt.
Fordi kirken havde ødelagt min farmor.
Den skide kirke i vores lokalsamfund
gør alt muligt lort mod os og river familier i stykker,
og de stopper bare aldrig.
De sætter "I Jesu navn" foran alt.
Og jeg så det lort ske med min søde farmor.
Hun kunne ikke forstå, at hun havde en datter,
der var fucking lesbisk, skat.
Jeg så dem, når de gik ud offentligt.
Og selv måden min tante trak vejret på generede min farmor.
"Hvorfor trækker du vejret sådan?" Hvad fanden?
Skal hun holde vejret?
Gør det hende mindre lesbisk?
Og min onkel Tina...
var helt ærlig over for mig... som en lille pige,
fordi hun vidste, at jeg ikke var fordømmende.
Jeg kunne ikke dømme.
Jeg behandlede dig som du behandlede mig,
og min onkel Tina var så sød mod mig,
ikke, da jeg var lille.
En jul er jeg omkring syv.
Alle de voksne er i spisestuen. Jeg er i køkkenet.
Børnene leger med deres legetøj i stuen.
Hvorfor var jeg i køkkenet?
Okay, det var jeg bare, ikke?
Tærter, småkager og kage.
Jeg var gået i køkkenet
Forstår I?
Så min onkel Tina kommer ud i køkkenet og siger "Nikki?"
Jeg sagde, "Ma'am?"
Hun sagde, "Jeg er lebbe."
Jeg sagde, "Også mig."
Fordi hun sagde det så smukt, ikke? "Så er jeg da også. Jeg er det der."
Og så sagde hun, "Næh, nej."
"Jeg er en betonlebbe."
"Også mig! Jeg er også en betonlebbe."
Så sagde hun, "Jeg knalder kvinder."
Jeg sagde, "Okay."
For det kan jeg ikke matche.
Jeg har intet at sige.
Og jeg så de to kvinder kæmpe.
Jeg så dem kæmpe på den måde, min bedstemor forlod jorden.
Og de kunne bare ikke... mødes.
Fordi hun mente, hun var en fiasko.
Fordi hun havde født et lesbisk barn.
Kirken havde ødelagt hende til at tro, at hendes datter var en synd, ikke?
Og sådan behandlede hun hende.
Så forestil jer, hvor forvirret jeg var,
for her, denne kvinde, overfor mig,
så betyder jeg alt.
Men den, du har kneppet dig til,
kan du ikke omfavne,
på grund af det, hun var.
Og jeg så dem kæmpe.
Åh, jeg så dem kæmpe.
Da min farmor forlod verden, blev min onkel Tina en hjemløs dranker.
Fordi hun bare ikke kunne forstå,
hvorfor hendes mor
ikke kunne elske hende, som hun skulle have været elsket, vel?
Og jeg følte mig...
Jeg følte mig fej,
da min farmor forlod os.
Fordi jeg ikke kunne fortælle hende,
hvem hendes barnebarn virkelig var.
For jeg ville ikke kun elskes privat.
Jeg elskede, hvordan hun forgudede mig.
Når vi gik hen i butikken, og jeg var på en forside,
så sørgede hun for, at alle i den butik vidste
at jeg var hendes barnebarn
og jeg var hendes skat.
Så jeg kunne ikke fortælle min farmor
mine hemmelige tanker.
Og mine fantasier.
For jeg ville ikke have,
at hun kun elskede mig privat, og hun skulle ikke forlade os
med troen om at hun var en fiasko.
For havde jeg fortalt det...
mine hemmelige tanker...
ville hun dø med tanken
at hun havde fejlet.
Nu ved jeg, at I kigger på mig og siger, "Vent lige lidt."
"Er du en skide lebbe?"
Nej, jeg er ikke... hele vejen.
Jeg kunne ikke sige det til hende.
Det er så svært at holde på en hemmelighed
Hemmeligheder giver kræft.
Nogle af jer har hemmeligheder nu. Tænker, "Se ikke på mig."
"Det pis ryger ud af mig, hvis jeg
åbner min mund. Hemmeligheder!"
Men når man er født med det,
kan man ikke gøre noget ved det.
Intet.
Og tro mig, jeg prøvede.
Jeg prøvede at kneppe det væk. Det kan I lige tro.
Jeg prøvede at kneppe det ud af mig,
fordi jeg ikke ville ses som en syg eller at jeg var forkert.
Så jeg prøvede at kneppe så mange fyre, jeg kunne.
Jeg var ikke en billig tøs,
men jeg var nok en tredjedel.
Jeg var kvart-billig.
Nikki Parker sagde, "Hej, professor Oglevee!"
Der var mange fyre, der stod klar!
Jeg holdt det skjult, og jeg lovede mig selv,
at jeg aldrig ville sige det.
At jeg ville gå i graven med det.
Fordi jeg så, hvordan de behandlede
dem i min familie, med den sygdom.
Fordi de fik os til at tro, det var en sygdom.
Ikke også?
Og en aften havde jeg bare så meget lyst.
Jeg sov i min seng.
Den lille ting blev ved med at prikke til mig.
Sagde, "Fisse, fisse."
Jeg ligger i sengen, og jeg er så bange,
for det her er min tredje mand.
Ikke?
Det er den tredje, skat.
Den der...
elskede mig, da jeg var værst.
Som om jeg var mit bedste.
Det er den ene, skat...
som får mig til at føle, som intet menneske på jorden
før har fået mig til at føle.
Den eneste ene.
Sorte kvinder spørger, "Hvorfor kalder du ham far?"
Nu skal I høre godt efter Fordi den mand opdrager mig.
Så jeg kalder den sorte mand for "far."
Den mand gav mig alt,
hvad min skide far enten ikke kunne, eller gad give mig,
Derfor kalder jeg ham "far."
Fik en mand, der rettede op på alt dit lort...
Skat, den aften lå jeg i sengen, og jeg var så bange...
Jeg var så bange.
Siger til mig selv, "Det var ikke det, han meldte sig til."
Han meldte sig til dig. Ikke dig og en anden tøs.
Så hvad gør man så?
Hvad laver du der, hvor du ligger ved siden af den person,
der kender dig bedre, end du fucking kender dig selv?
Der var opmærksom på dig, da I var børn
langt mere end du var opmærksom på dig selv.
Og jeg ligger i sengen,
og det tynger mig ned.
Det gør mig syg, mentalt, fysisk, åndeligt,
for jeg kan ikke fortælle nogen, hvad jeg er født med.
Og jeg måtte rive min mand ud af hans søvn.
Bange, for jeg siger, "Når jeg siger dette,
så gå ikke væk fra mig."
"Det vil tage mit åndedrag væk."
"Men jeg må sige det. Du kender mig,
du ved, at jeg har problemer,
og at jeg har haft det i årevis."
Men fordi jeg er en berømthed, en stjerne,
kunne jeg skjule det.
Maskere det med mine smukke ting.
Men den aften måtte masken falde.
Og jeg måtte vække ham.
Jeg sagde, "Far, jeg må sige dig noget."
Han sagde, "Hvad er der galt?"
Jeg sagde, "Jeg skjuler noget."
"Og lov mig, når jeg siger det, at du ikke går fra mig."
Han sagde, "Mo'Nique, der er intet, du kan afsløre,
der ville få mig til at forlade dig."
Jeg sagde, "Okay."
"Nu skal du høre."
Jeg sagde, "Far." Han sagde, "Hold lige kæft."
"Har du dræbt nogen, din møgso?"
Jeg sagde, "Nej, mand, jeg har sgu ikke dræbt nogen."
Han sagde, "Okay. Kom så."
Jeg sagde, "Far..."
Og mit hjerte banker, for det er første gang,
jeg gør mig klar til at sige det højt til nogen.
Jeg sagde, "Far,
jeg vil være sammen med en anden kvinde, seksuelt."
Og han så på mig,
så smukt og så tålmodig og så kærligt...
og sagde, "Det vil jeg sgu også."
Han sagde, "Find en tøs, så knepper vi hende sammen!"
"Er det det, der har været i vejen med dig i alle de år?
Han sagde, "Fisse er fantastisk!"
Jeg sagde, "Mener du det?" Han sagde, "Du finder bare noget fisse."
Jeg tænkte, "Jeg må holde det som en fantasi."
"Kun som en fantasi, for jeg kender mig."
"Og de ville tale om mig i LGBTQ-samfundet."
"De ville sige, 'Den møgso kæmper for lighed,
men er ikke villig til at give det.""
Fordi når du har slikket mig, "Tak."
"Vil du have kaffe eller noget?"
"Næh, nej."
"Kom ikke her med din fis... Nej!"
"Men, Mo'Nique, jeg gik ned på dig. 'Og tak for det!'"
"Du er venlig."
"Du er klog."
"Du er vigtig!"
Folk spurgte mig...
"Hvordan kan...
du blive ved?"
"Hvordan i helvede
kan du blive ved?"
For når man bliver født som en fed, lille sort pige,
vil man bare bekræftes og accepteres.
Det er alt, hvad du vil.
Du vil bare have, at røvhullerne accepterer dig.
Og du vil gøre alt for at få den accept.
Du kæmper for den skide accept.
Som ældre, sagde jeg, "Ved du hvad?"
"Det, du skal gøre, er at acceptere lortet og være okay med lortet."
Jeg måtte acceptere det faktum,
at min far var en skide alkoholiker,
og var ligeglad med sin familie.
Jeg var nødt til at acceptere,
at min mor var en skide ludoman
og ville spille alting væk.
Jeg måtte acceptere,
at min ældste bror var en mishandler.
Jeg måtte acceptere, at min anden bror
forfalskede min underskrift og ødelagde mit omdømme.
Jeg dømmer det ikke. Det er bare, hvad det er.
Så det tillod mig at acceptere, når folk fortalte mig, hvad jeg ikke var.
Når røvhullerne sagde, "Du er ikke en Dave Chappelle."
"Du er ikke en Amy Schumer."
"Du er ikke en Chris Rock."
De røvhuller havde ret.
Fordi mit navn er Mo'Nique.
JEG ELSKER DIG, MO'NIQUE
Mo'Nique!
Tekster af: Hans Martin Jensen