Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Mo'Nique on hullu. - Raha voittaa tinkimättömyyden.
Mo'Nique on legenda.
- Hän poltti liikaa siltoja. - Ammattilainen!
- Niin sitä pitää! - Päivän aasi!
- Hän on hankala. - Mo'Nique'kö legenda?
Hän poltti liikaa siltoja.
- Hän on epävakaa. - Päivän aasi.
Hänen uransa on ohi.
Kiitos rohkaisusta.
Mennään.
Oi murut!
No niin, murut!
Oi murut!
Oi Georgian Atlanta!
Georgian Atlanta!
Oi murut!
Tunnen kaiken tämän energian.
Oi murut!
Me teimme sen!
Teimme sen!
Mo'Nique!
Seisonko tällä hiton lavalla?
Annan aivan kaikkeni, jotten alkaisi itkeä juurikin nyt.
Kuulkaapas tätä. Olen niin kiitollinen.
Niin kiitollinen.
Haluan vain kiittää joka ikistä, joka seisoi vierelläni, hittolainen!
Haluan kiittää joka ikistä kannustajaani, hittolainen!
Haluan kiittää jokaista, joka osti lipun tänne.
Sinuakin, valkoinen muru. Haluan kiittää joka hiton tyyppiä!
Tänä iltana, kun lähdette täältä, ymmärrätte, kuka hitto oikein olen.
Tänä iltana, kun lähdette täältä, ymmärrätte, miksi toimin niin kuin toimin.
Tänä iltana, kun lähdette täältä, sanotte: "Muija hei, nyt tajuan!"
Minun kohdallani ei ymmärretty sitä,
sitä ei tiedetty, kun väki heitteli tikareja,
haukkui tätä muijaa kaikenlaiseksi,
sanoi, mitä en osannut ja kaikkea muuta paskaa.
Minulta kysyttiin: "Mo'Nique,
miten siedät sen, mitä nämä tyypit sanovat sinulle?
Se näyttää menevän toisesta korvasta ulos."
Sitä minusta ei tiedetä, ja luulin, etten sanoisi tätä telkassa,
livenä lavalla, koska se tuo mukanaan leiman.
Minusta ei tiedetä sitä,
että tämä muija oli erityisopetuksessa. Haluan, että näette, miltä se näyttää.
Haluan, että näette, miltä erityisopetus näyttää!
Haluan, että näette, miltä hidas bussi näyttää!
Haluan, että ymmärrätte. "Duh."
Se olen minä!
Minusta käytettiin joka ikistä pilkkanimeä -
seiskaluokalta ysiluokalle.
Tämä muija oli erityisopetuksessa.
Kuulitko minua?
Erityis.
Opetus.
Kuin naruhyppelevä muija. Erityis! Opetus!
Erityisopetus.
Jos haluaa tuomita, pitää ymmärtää, kenestä on kyse.
Katsotte muijaa, joka yläasteen -
seiska-, kasi- ja ysiluokilla oli erityisopetuksessa.
Kerron teille jotain nyt suoraan, jottei tarvitse tutkia taustojani.
Uskon todella, että se oli virhe.
Mielestäni se oli yksi helvetin virhe, koska kotiin ei lähetetty kirjettä.
Ei ollut vanhempainkokousta.
Opetuslautakunta ei keskustellut siitä.
Juuri kun ilmestyin -
yläasteelle, saakeli sentään.
Saavuin uudessa asussani.
Olin hiton tyylikäs cooleissa farkuissani.
Oli valkoinen T-paita ja kengät samaa sävyä.
Olin valmis seiskaluokalle.
Sitten huomaan, ettei kotiin kerrottu mitään -
luokasta, jolle tämä muija oli menossa.
Mietin: "Jumalauta tämä vuosi onkin sitten erityinen.
Kotiin ei tullut viestiä. Jouduin hakemaan sen koululta.
Tämä se vasta onkin erityistä!"
Kun sinne menee, nimi on listalla.
Helvetti, taululla.
Siitä näki, mihin luokkaan kuului.
Nimi luki siellä, ja lapset juoksivat katsomaan, missä olivat.
Minä tuijotin sitä hiton taulua.
"Näytä taulusi. Mitä siinä lukee?"
Tietoni olivat kirjekuoressa.
Ymmärrättekö? Minun tietoni olivat kirjekuoressa.
Sen olisi pitänyt olla vihje, mutta olen aina ollut optimistinen.
Olen aina sanonut, että lasi on puoliksi täynnä.
Kun näin tietoni kirjekuoressa, sanoin:
"Okei, jes! Tämähän on jotain erityistä!
Tietoni ovat kirjekuoressa."
Kun avasin kirjekuoreni...
Tuo tyyppi miettii: "Mitä siellä luki?" No, minäpä kerron.
Siellä luki: "B217."
Mietin, että: "B tarkoittaa 'barasta'.
Olen paikan paras muija. Menen huoneeseen 217.
Olen yläasteen kakkoskerroksessa.
Uusia muijia ei lähetetä sinne, elleivät he ole erityisiä.
Olen B217:ssa."
Kun pääsen huoneeseen 217,
en näe B:tä, mutta mietin, että: "Okei. Numero on 217!"
Menen luokkaan ylpeänä.
Uudessa asussani.
Annan paperini opettajalle. Koska hän kysyy: "Kuka sinä olet?"
Sanon: "Monique Imes."
Hän sanoi: "En näe nimeäsi paperissani." Sanoin: "Minulla on tämä paperi."
Kun hän otti sen helvetin paperin, hän naurahti hieman.
Enkä ymmärtänyt sitä, mutta mietin: "Paskat hänestä. Olen paras.
Paskat hänestä!" Vai mitä?
Hän naurahtaa ja sanoo: "Ehei.
Ei tämä 217. Olet ykköskerroksessa, takana."
Sitä se B tarkoitti. Taaksepäin vaan, muija.
Kun pääsin B217:ään -
ja kävelen luokkaan,
näen muijan, jolla on kypärä päässä -
ja hihna leuan alla, silloin mietin: "Voi paska!"
Sitten tuumasin optimistisesti:
"Ehkä tuo on hänen tyylinsä. Olemme yläasteella.
Ehkä muijan viesti on, että näyttää meille närhen munat."
Se oli hänellä päässä.
Kun istun alas,
näen pienen valkoisen pojan,
joka oli laittanut liimaa -
omalle kädelleen.
Pidän viihdykkeistä. Jumalauta, että rakastan viihdykkeitä.
Kannustin häntä. Katsoin häntä, kun liima kuivui.
Sitten hän alkoi kierittää sitä kädessään.
Pikku Timmy tietää nyt, että katson häntä, joten pojasta tuli taikuri.
Hän tekee näin...
Sitten se poika...
Mietin: "Voi viturat, olen erityisopetuksessa!
Jumalauta, olen helvetti soikoon erityisopetuksessa!"
Luuletteko, että romahdin?
Näin sen hyvän puolen, koska kun katsoin taulua,
näin mitä hittoa he opettaisivat.
Sanoin: "Pistän heidät kaikki lakoon.
Päävärit, välivärit.
Luokan priimus!"
Silloin minulle selvisi,
että äitini oli lukutaidoton.
Olette ihan helvetin julmia.
Olette helvetin julmia, kun nauratte, koska äitini ei osannut lukea.
Olette likaisia paskiaisia!
Emme olleet puhuneet siitä.
Emme istuneet siksi alas. Aloin vain huomata juttuja.
En ehkä ollut akateemisesti huoneen fiksuin muija,
koska olin takaosan erityisluokassa.
Mutta se ei haitannut.
Tajusin,
että siellä oli erilaista.
Koska olin tarkkaavainen. Tarkkailin kaikkea.
Sain opettajalta viestin.
Tämä mulkku lähettää kotiin kirjeen, jossa hän sanoo: "Monique -
puhuu liikaa."
Tämä ei siis ole mitään uutta!
Olen tehnyt tätä koko helvetin ikäni!
"Hän puhuu liikaa, ja hänestä on tullut häiriötekijä.
Vielä kerta, ja meidän on pidettävä vanhempainkokous."
Luin sen viestin etukäteen.
Vein sen viestin kotiin.
Sen minä sanon, että olen rehellinen.
Olen rehellinen.
Jos mokaan, olen rehellinen. Sanon suoraan: "Mokasin tämän."
Minua hermostutti koko matkan kotiin.
Koska äidille piti antaa se samperin kirje,
jossa se valkoinen mies sanoo, että puhun liikaa.
Eikä hän ole ainoa. Äiti on sanonut samaa.
Siksi perheeni ei nyt pidä tästä muijasta.
Eikö niin?
Kun pääsen kotiin, annan äidille sen hiton kirjeen.
Hän avaa sen.
Nyt kerron tämän.
Kun kerroin miehelleni sanovani näin lavalla...
- Mitä hän sanoi? - Kerron sinulle.
Hän sanoi: "Mama,
älä kutsu äitiäsi lukutaidottomaksi.
Se on aika tylyä."
Olen tuntenut mieheni kymppiluokalta lähtien,
14-vuotiaista asti.
Hän on yksi ystävällisimmistä äijistä, joita olen koskaan tavannut.
Katsoin häntä ja sanoin: "Ajattelin,
että sanoisit jotain tuollaista.
Olen tuntenut sinut kymppiluokalta lähtien.
Mutta sinä olet tuntenut minut kymppiluokalta lähtien.
Lukeminen ei tuottanut vaikeuksia.
Se muija oli lukutaidoton!"
Annan siis viestin hänelle.
Ja odotan reaktiota.
Odotan, että hän sanoo: "Enkö käskenyt pitää suusi kiinni?"
Odotan sitä helvetin reaktiota. Hän katsoo viestiä.
Hän katsoo minua.
Hän katsoo minua, ja hymyilin.
Esitän loppuun asti. Minäkään en tiedä, mitä siinä lukee.
Hän katsoo taas viestiä ja minua ja sanoo: "Tosi hyvä juttu, Nikki."
Mietin: "Tämä muija ei osaa lukea!
Helvetti soikoon, äippäsi ei osaa lukea!"
En tuomitse. Se vain on niin!
Ei osannut lukea.
Yritin laittaa lastenohjelman päälle, josko siitä löytyisi vihjeitä.
"Aamu, pala, aamupala."
Voisi luulla, että erityisopetuksessa -
ei voisi mitenkään olla rasismia.
Erityisopetuksessa ei voi mitenkään olla syrjintää,
koska kaikki siellä on määritelty erityisiksi.
Eikä sillä tavalla: "Ovatpa he erityisiä!" Vaan: "Ahaa, he ovat erityisiä."
Olemme kaikki mokaajien listalla.
Joka ikinen meistä täällä on laitettu turhakkeiden listalle.
Joka ikisellä meistä on lääkitys. No, minulla ei.
Tämä opettaja nimeltään hra McKinney...
Ja hra McKinney oli valkoinen mies. Hän oli valkoinen valkoinen mies.
Valkoiset pohtivat: "Mikä on valkoinen valkoinen?"
Sellainen, joka ei pidä mustista.
Valkoinen valkoinen.
Olen seitsemännellä luokalla.
Teidän on ymmärrettävä henki, jonka kanssa tulin tähän maailmaan.
Tulin tällaisen hengen kanssa. En vain aloittanut riitoja.
Olin aina valmis tappeluun.
Jos jokin on pielessä, tappelen.
Sellaisen hengen kanssa synnyin.
Eräänä päivänä istuimme luokassa.
Hra McKinney nousi ylös ja sanoi: "Kuunnelkaa.
Jos sanon nimesi, mene luokan oikealle puolelle.
Jos en sano nimeäsi,
luokan vasemmalle puolelle.
Sen yhden ohjeen ymmärtämiseen meni meiltä jotain 20 minuuttia.
Minulla oli niin hauskaa. "Kumpi puoli?"
Kun kaikki löysivät paikkansa,
huomasin, että kaikki valkoiset lapset -
olivat oikealla puolella -
ja kaikki mustat lapset vasemmalla puolella.
Hän sanoi valkoisille lapsille: "Teillä on värityskirjat,
ristikoita ja palikoita.
Leikkikää niillä."
Sitten hän tuli ja seisoi edessämme.
Hän sanoi: "Ja tämä ryhmä tässä."
Ja kun se mulkku sanoi "tämä ryhmä",
Malcolm X sanoi: "Muija, on sinun vuorosi."
"...tämä ryhmä tässä. Teille opetan, miten puhua kieliopillisesti oikein."
Nostin käteni pystyyn.
Hra McKinney sanoi: "Niin, Monikew?"
Koska se ei ollut nimeni.
Pidin siis käteni ylhäällä.
Se valkoinen mies katsoi minua ja sanoi: "Niin, Monique."
Sanoin: "Pitää päästä kansliaan."
Hän kysyi: "Miksi kansliaan?" "Jotta voin soittaa isälle."
"Miksi sinun pitää soittaa isälle?"
"Jotta voin kertoa, että olet jakanut tämän luokan.
Valkoiset ovat tuolla ja mustat täällä.
Opetat meitä puhumaan,
ja Pikku Timmy söi juuri kulhollisen liimaa."
Se helvetin valkoinen mies katsoi minua ja kai mietti:
"Jos voisin pukea huppuni juuri nyt..."
Ja jatkoi tuijottamista.
Esi-isät sanoivat: "Jatka tuijottamista äläkä katso muualle.
Äläkä jumalauta räpäytä."
Hän sanoi: "Kaikki paikoilleen."
Juurikin niin, jumalauta.
Eikä se valkoinen mies pitänyt minusta, mutta istuin edessä,
koska halusin, että hän näkee minut joka hiton päivä.
Koska tiesin, miten lipevä hän oli. En siedä sellaista.
Jos joku toimii väärin, niin hitto vie mainitsen sen -
joka helvetin kerta.
Olen seitsemännellä luokalla, saakeli.
Tapasin kauniita ihmisiä.
Sanon nyt suoraan.
Tapasin kauniita ihmisiä, joita pidämme erityisinä.
He olivat niin helvetin kauniita,
ja heidän tarinansa ja historiansa niin runsaita.
Kun istuin siinä luokassa, olin niin hiton hämmästynyt -
näiden ihmisten kauneudesta.
Istuin edessä.
Istuin kahden kiusaajaämmän vieressä.
Tiedätte, etten voi sietää kiusaajia.
Nämä kaksi kiusaajaämmää puhui paskaa -
takarivin kypäräpäämuijasta.
Se takana istuva kypärämuija ei häirinnyt yhtikäs ketään.
Hän oli aina ystävällinen ja puhui näin.
Kun tulin luokkaan, hän... Ja minä...
Niin me kommunikoimme. Se oli kaunista.
En koskaan kysynyt siitä kypärästä, hän ei sanonut mitään, ja tulimme toimeen.
Nämä kaksi kiusaajaämmää haluavat kiusata kypäräpäätä.
Sellainen peli ei vetele. He puhuivat koko viikon paskaa siitä,
mitä he tekevät sille kypäräpäälle, jolla on leukaremmikin kiinni.
Istun ja mietin, etten anna sen tapahtua.
Aion sekaantua tilanteeseen.
Kun torstai koittaa,
pistän kiusaajille kampoihin.
Olemme kaikki erityisiä.
Onko selvä?
Olen valmis siihen. Olen valmis.
Puhun pomoämmälle.
Heitä oli pomoämmä ja perseennuolijaämmä.
Kaksi kiusaajaa, mutta toinen heistä oli pomo.
Se perseennuolija myötäili kaikkea sen pomon tekemää -
ja sanoi aina "Nii-in."
Se teki minut helvetin vihaiseksi.
Torstaina, kun olimme lähdössä kotiin,
olen valmis kertomaan kiusaajille, etten siedä heidän juttujaan.
Ilmoitan siskolle, että valmistaudutte kiusaamaan häntä kypärästä.
Menen heidän luokseen.
Sanon: "Hei,
kerron hänelle huomenna,
että aiotte kiusata häntä, koska hänellä on kypärä."
Luulin pelotelleeni kunnolla ja olleeni ilkeä.
Se ämmä sanoi: "Senkin läski, vähä-älyinen ämmä.
Jos et häivy silmistäni..."
Sanoin: "Jaaha! En odottanut tuota reaktiota...
Tämä ämmä on erityinen!"
Näette sen.
En tajunnut sitä, että ne kiusaajaämmät olivat East Baltimoresta.
Baltimorelaiset tietävät, että idän ämmät osaavat tapella!
Ne ämmät tallovat muita ämmiä maassa.
Palasin sinne ja sanoin sille Elizabethille:
"Kuulepas, Elizabeth.
Nuo kaksi kiusaajaämmää ovat puhuneet sinusta paskaa -
koko helvetin viikon.
Kun he palaavat, sinun on hakattava Oletha ensin.
Hakkaa hänet ensin.
Kun hän palaa ja kysyy jotain kypärästäsi,
katso sitä ämmää ja...
Sitten päästät kypäräpääsi valloilleen -
ja lyöt ämmää suuhun.
Niin kovaa kuin pystyt. Kypärällä suoraan -
päähän ja hampaat kurkkuun."
Se muija katsoi minua ja sanoi...
Sanoin: "Mitä hittoa?"
Katsoin sitä muijaa hetken ja sanoin: "Kunnia sinulle, muija!"
Ihan helvetin siistejä ääniefektejä.
Sitten hra McKinney sanoi:
"Elizabeth, lopeta tuo nauraminen."
Mietin: "Noinko tämä muija nauraa?
Meistähän tulee vielä hyvät kaverit!"
Siitä päivästä -
tähän päivään asti -
Elizabeth ja minä olemme olleet bestiksiä.
Ja nyt tämä homma menee kauniiksi.
Elizabeth ei voinut puhua -
se kypärä päässä.
Hän ei voinut puhua -
tai nauraa meille tutulla tavalla.
Mutta kun hän riisui sen kypärän,
hän puhui yhtä selvästi -
kuin sinä ja minä.
Hän ei vain hallinnut niskaansa.
Olin niin otettu,
kun hän kutsui minut vessaan ysiluokalla.
Koska tiesimme teidemme eroavan ja ettei ystävyys pysyisi samana,
koska niin nuorina vanhempia ei voi pakottaa -
viemään tapaamaan toista. Hän kutsui minut vessaan ysiluokalla -
ja teki näin minulle kuin sanoakseen: "Odota hetki."
Ja hän avasi sen leukaremmin,
riisui sen hiton kypärän -
ja sanoi: "Monique..."
Sanoin: "Mitä, muija?"
Ja me nauroimme niin helvetin kovaa!
Se muija sanoi: "Osaan puhua ilman tuota hiton kypärää."
Kuulkaa.
Minut kasvatettiin -
Aidolla mustalla bulevardilla.
Haluan, että ymmärrätte sen.
Vartuin Marylandin Baltimoressa -
Aidolla mustalla bulevardilla aitojen mustien perheessä.
Aitojen mustien bulevardilla ykkössääntö on,
ettei muiden asioihin sekaannuta suotta,
koska ikinä ei tiedä, ketä ärsyttää, ja silloin saattaa käydä kalpaten.
Sellaista on Aitojen mustien bulevardilla.
Jotta ymmärrätte, mistä olen kotoisin.
Tulen Aitojen mustien bulevardilta.
Kun joku alkoi huitoa, oli yllätys, että tämä muija iskee takaisin.
He eivät tienneet, että tämä muija tulee Kongosta.
Olen gorilla.
Katsokaas...
Minulla oli Donald-setä.
Donald-setä oli niin uskomaton -
ja niin mahtava.
Donald-setä oli tosi, tosi tumma.
Ja tosi, tosi homo.
Kun on syntynyt 30-40-luvulla, on tosi, tosi tumma ja tosi, tosi homo,
elämä on antanut niin monta tyhjää arpaa, ettei sitä voi kuvitella,
koska oma perhekään ei halua olla tekemisissä,
kun on tosi, tosi tumma ja tosi, tosi homo.
Näin, kun he eristivät Donald-setäni.
Näin, kun he hylkäsivät sen miehen, joka asui samassa talossa heidän kanssaan.
Mutta hitto vie hän osasi viihdyttää minua.
Koska joka pirun perjantai äitini oli äitinsä luona -
lyömässä korttia.
Kun kerron, että he olivat uhkapelureita, haluan, että kuulette sen.
He olivat uhkapelureita.
Vartuin narkkareiden, uhkapelureiden, alkoholistien ja tussunmyyjien seassa.
Täti ei myönnä sitä, mutta tiedän, että se muija myi tussua -
vakuutusmiehelle, koska se ukko meni suoraan yläkertaan.
"Minkälaista vakuutusta myyt?"
Täti katsoi minua ja sanoi: "Vuokraa, muija." Selvä on.
Siellä minä kasvoin.
He istuivat ruokapöydässä, ja pöydän keskellä oli keollinen rahaa.
Pitty Patiä, Tonkia, Pokenoa.
Jos pystyi lyömään vetoa, niin he jumalauta löivät vetoa.
Ja kaikilla teki tiukkaa.
He pelasivat rahalla, jota kenelläkään ei ollut.
Siellä oli heidän äitinsä ja kaikki hänen lapsensa.
Kun ensi kertaa näin sitä, luulin, että illan päätteeksi he sanoisivat:
"Ottakaa rahanne takaisin. Hauskaa oli."
Mutta he sanoivat: "Sinä hävisit."
Ja joka perjantai -
Donald-setä -
lähti baariin.
Ja joka perjantai ne samat kolme miestä hakkasivat hänet. Joka helvetin perjantai.
He veivät rahat ja lähettivät sen känniläisen kotiin.
Kunnioitan heitä siksi, etteivät he ikinä vieneet kaikkea.
He veivät tarpeeksi rahaa juomia ja taksia varten.
Kunnioittavia juoppoja.
He eivät hakanneet ja tyhjentäneet taskuja.
Setä tuli kotiin -
joka helvetin perjantai surkeassa kunnossa.
Istuin tuolissani pöydässä, ja muut pelasivat korttia.
Setä käveli ovelta keittiöön.
Matka ei ollut pitkä. Etuovi,
keittiö.
Siinä välissä on ruokasali.
Hän käveli keittiöön ja otti yhden nakin.
Yhden hiton nakin paketista.
Yhden nakin paketista, ja laittoi sen haarukan nokkaan.
Ei pannulle, jossa se kypsennetään.
Haarukkaan, sytytti tulen -
ja seisoi siinä nakki haarukan nokassa.
Mietin: "Näytä minulle. Tykkään joka ikisestä hetkestä."
Sitten hän kirosi ne äijät, jotka hakkasivat hänet siellä baarilla.
"Ensi perjantaina hakkaan teidät kaikki.
Valitsitte väärän äijän. Olen Donald. Annan kaikille selkään.
Annan sinulle ja ämmällesi selkään. Annan kaikille selkään."
Sanoin aina: "Joo, setä, anna selkään."
Ajattelin niin, kun minua viihdytettiin.
Sitten isoäiti sanoi: "Donald, olen kyllästynyt tuohon paskaan.
Ehkä jos sanoisit noin niille,
ne eivät antaisi sinulle selkään ja sinulla olisi rahasi! Turpa kiinni!"
Donald-setä käveli ulos keittiöstä,
selkisi yhtäkkiä ja seisoi isoäidin edessä,
joka on hänen äitinsä, ja sanoi: "Äiti,
pussaa munaani!"
Noin minäkin tein.
Mutta minä viihdyin ihan hiton hyvin!
Kuunteles, Lee Daniels. Sanoin: "Imisitte munaani, jos sellainen olisi."
Silloin kunnioitin Donald-setääni!
Niin kerroin Donald-sedälleni: "Olet yhä täällä, setä!"
Kyllä vain!
Sellainen oli Donald-setäni, Lee.
Kun kerron, että vahvat mustat naiset kasvattivat minut, niin kuunnelkaa.
Vahvat mustat naiset kasvattivat minut.
Puhun sellaisesta vitun voimasta,
joka on uskomatonta ja kiistämätöntä.
Hiton vahvat mustat naiset kasvattivat minut.
He olivat niin hiton vahvoja, niin hiton väärässä,
niin hiton kurjia, niin hiton katkeria,
niin hiton vihaisia ja hiton nokkelia.
He olivat kaikkea sitä.
He olivat niin pirun vahvoja. Kunnes olivat väärässä.
Kun seurasin sitä -
pikkutyttönä,
millainen nainen minusta teistä tuli?
Millainen nainen minusta tuli miehen näkökulmasta?
Puhutaanko pomonartuista?
Jos etsisit sanakirjasta "pomonartun" määritelmän,
minun kuvani olisi sen kohdalla.
Koska niin minut kasvatettiin.
Isäni sanoi, että rahan tienaaja päättää säännöt.
Olen aina ollut se muija, joka tienaa rahaa,
joten olen aina päättänyt säännöt.
Eikä siitä keskusteltu. Se oli energia, jonka toin suhteeseen.
Sellaisia keskusteluja käytiin.
"Näenkö sinut yhdeksältä?
Auto hakee sinut kolmelta."
Se ymmärrettiin.
Olin sellainen.
Siksi olen ollut kolmesti naimisissa.
Älä rupea tuomitsemaan minua. Älä. Älä tee niin.
Kolmesti naimisissa.
Ja tämä on viimeiseni.
Ja oikeastaan ensimmäiseni.
Tämä on eka kerta, kun tiedän paikkani -
mustan miehen vaimona.
Moni meistä ei tiedä.
Minun piti opetella. En tuomitse. Opettelin tietämään paikkani.
Koska käytin viittaa.
Ja annoin sen lepattaa tuulessa.
Muistan, kun ripustin viitan naulaan.
Muistan sen kuin eilisen, koska heräsin pomonarttumoodissa.
Heräsin ja pyöritin kaikkea.
Kuvasin The Parkers -sarjan vikaa kautta.
Olin yksi hittisarjan tähdistä.
- Kyllä vain. - No niin.
Näin sitä mennään.
Olemme Parkerit
Kyllä vain!
Nousen ylös.
Paikalla piti olla aamukasilta.
Herään kuudelta.
Menen suihkuun.
Leikin hetken lasteni kanssa.
Palaan ja annan suukon miehelleni.
Sanon: "Nähdään, isukki, kun palaan kuvauksista."
Hän sanoi: "Upeaa päivää, mama."
Nousen kaksipaikkaiseen luksus-mallin luksus-avo-Benziini.
Saatoin olla liian iso siihen, mutta yks hailee.
Olin kuin silli suolassa.
Kun pääsen kuvauspaikalle... Kerron vain, miten tämä toimii,
jotta ymmärrätte, miten siellä voi kadottaa itsensä.
Kun pääsen kuvauspaikalle, siellä on parkkipaikka, jossa on nimeni.
Ennen kuin edes pysähdyn, joku tulee avaamaan oveni,
ottaa tavarani autosta ja vie ne pukuhuoneeseen.
Sitten minut saatetaan pukuhuoneeseeni.
Sitten joku toinen tulee pukuhuoneeseeni,
koputtaa ovelle ja vie minut hius- ja meikkivaunuun.
Kun ne on tehty, toinen muija sanoo: "Puvustuksessa odotetaan."
Puvustuksen jälkeen menen lavalle -
ja esitän hiton mahtavaa hahmoa. Kukaan ei olisi voinut väittää,
etteikö elämä ollut kaunista niinä hetkinä,
koska kaikki, mistä olin unelmoinut, oli ympärilläni.
Kun teen lähtöä kotiin, kello on viisi.
Joillain tuottajilla oli sellaisia kristallihelyjä.
Pieniä kristallihelyjä.
Näin käy, kun seuraa muita mulkkuja. En ole hän.
En ole se muija, joka maksaa 10 000 laukusta.
En hanki punapohjia, jotta jalkoihini koskisi niin samperisti,
että olisin ilkeä kaksi päivää,
koska pikkuvarvas on toisen sisässä enkä saa sitä irti.
En ole sellainen muija. Olen yksinkertainen tyttö.
Heillä oli niitä hiton kristallihelyjä.
Tuntui, että he painostivat.
"Sinun täytyy mennä Beverly Centeriin hakemaan tämä kristallihely.
Eikö olekin söpö?"
En tykkää siitä roskasta, mutta koska tuottajilla oli se,
minun piti ostaa kristallihely,
jotta voisin mennä muiden mukana ja sanoa: "Hommasin kristallihelyn."
Eikö niin? Nousen autoon.
Aion mennä Beverly Centeriin. Siellä se hiton kauppa on.
Soitan kullalle ja sanon: "Isukki,
käyn Beverly Centerissä kotimatkalla.
Käyn rihkamakaupassa." Hän sanoi: "Pidä hauskaa.
Älä kiirehdi." "Selvä, nähdään kotona."
Kun nousen autooni, otan sätkäni esiin. Selvennän tilannetta.
Koska haluatte tietää, pössyttelenkö. Kyllä.
Se on Jumalalta.
Jeesus on niin määrännyt!
Eikö niin?
Hommaan parasta kamaa. En käytä kulman kundien paskaa.
Käytän lääkekamaa.
Käytin lääkekamaa ennen kuin se oli laillista,
ennen kuin se oli aidosti okei. Se oli siis hyvää kamaa.
Marihuanalääkäri sanoi: "Mo'Nique, mikä mättää?"
Sanoin: "Kaikki.
Anna parasta kamaasi. Kaikki vaivaa."
Ja hänen antamansa kama oli uskomatonta
Otan siis pienet, tumppaan sen ja laitan salalokerooni.
Koska käytän parkkipalvelua siellä Beverly Centerissä.
Minun piti oppia läksyni Beverly Centerin parkkipalvelusta.
Koska jos sätkän jättää tuhkakuppiin, ne paskiaiset polttavat sen loppuun.
Kun he palauttavat auton, ilmeestä näkee, että:
"Olen ihan sekaisin!
Laitoin siis kamani salalokeroon, kun saavuin parkkipalveluun.
Nousen autosta, menen rihkamakauppaan,
jossa on kaikenlaisia kristallihelyjä.
Kun pääsen sinne, olen yksin, ja siellä on valkoinen myyjä.
Tämä ämmä ei tervehdi minua,
ja se on ongelma, jumalauta. Pitäisi sanoa: "Hei. Tervetuloa."
Minä sanon: "Paskat tästä ämmästä. Ostan sen hiton hilun,
koska niillä tuottajaämmillä on näitä helvetin kristalleja,
joten minun on siedettävä myyjää."
Menen sinne -
ja näen kristallivirtahepoja.
Minusta virtahepo on seksikkäin eläin koko helvetin viidakossa.
Oletteko nähneet virtahevon kävelevän?
Oletteko nähneet, kun se kävelee, että se sanoo: "Täältä sitä saa.
Valmiina ollaan."
Kun mieheni sanoo: "Tuo se virtahepo tänne",
sanon: "Täältä sitä saa!"
Kaunista.
Katson hintaa.
Jumalauta, hinta on 525 dollaria.
Se mulkku oli näin iso.
Mietin: "Okei, Mo'Nique, älä reagoi.
Olet yksi hittisarjan tähtimuijista.
Sinulla on varaa 525 dollarin kristallihelyyn."
Kun menen kassalle,
valkoinen nainen lyö sen kassaan. Hän ei katso minua silmiin.
Hän lyö sen kassaan ja sanoo: "5 025 dollaria."
Sanoin: "Anteeksi. Mitä siis?"
Hän toisti sen kuin sanoakseen: "Tiesin, ettei mustalla muijalla ole varaa."
Hän sanoi: "5 025 dollaria."
Minun piti kertoa ämmälle, etten ole... Mikä se nimi oli?
Whitley Gilbert A Different Worldistä, jossa hänen piti todistaa, että varaa on.
Haista paska, ämmä. Ei, kiitos.
Kaunista päivää. Ja laita se paska takaisin.
Ajan kotiin -
ja poltan sätkääni.
Polttamani marijuana -
tekee kiimaiseksi.
Älkää luovuttako.
Mietitte: "Muija hei."
Mutta se tekee kiimaiseksi -
hitaasti.
Ei sitä polttamalla ole välittömästi kiimassa.
Polttelin siis strategisesti,
koska tiesin meneväni kotiin.
Vai mitä?
Kun pääsen kotiin,
se alkaa vaikuttaa, jolloin se vaikuttaa muutenkin.
Kun pääsen kotiin, olen seiskatasolla.
En ole vielä tasolla, jossa: "Täältä sitä saa."
Tasoni on: "Voi paska." Tiedättekö? Olen siellä.
Kun pääsen kotiin, kello on noin seitsemän.
Menen yläkertaan tervehtimään miestäni.
Aivan ensimmäiseksi -
hilaan itseni yläkertaan -
ja tervehdin aviomiestäni.
Kaikki muu saa odottaa.
Isoäiti sanoi kauan sitten: "Kun menet kotiin,
miehesi on ensimmäinen, jonka näet.
Kun hän tulee kotiin, hän on ensimmäinen jonka näet."
Seurasin sääntöä, menin yläkertaan ja tervehdin miestäni.
Sitten tervehdin lapsia.
Sitten tervehdin henkilökuntaa alakerrassa.
Kuulit oikein. Henkilökuntaa.
Sitten palasin yläkertaan leikkimään lasten kanssa.
Sitten menin alakertaan ja yläkertaan, juttelin Sidille,
menin alakertaan ja taas yläkertaan.
Sitten, voi pojat, noin 20 minuuttia myöhemmin: kymppitaso.
Perillä ollaan.
On aika aloittaa hommien hoito.
Tämä hyvä tyttö jutteli ja lauloi lauluja.
Mirri hyrräsi
Kaikenlaista turisi
Menen makkariin ja suljen oven.
Asetun seksikkäimpään asentooni.
Oikeaa lonkkaa esiin.
Vai mitä?
Ja suuta hiukan rakoselleen.
Ei munan imemisen verran, vaan niin, että se on todennäköistä.
Ja kevyttä huohotusta, ei liikaa.
Mieheni katsoi minua ja sanoi: "Mitä sinä teet?"
Sanoin: "Olen seksikäs sinua varten.
Tule tänne -
ja nuole tätä tikkaria."
Se ukko sanoi: "Ei, kiitos."
"Tuo on väärä vastaus. Etkö tiedä, että olen pomo?
Etkö tiedä, että tämä on minun taloni, minun autoni, minun rahani?"
Mietin itsekseni: "Oletko menettänyt järkesi?"
Ajattelin: "Kysyn uudestaan ja annan tilaisuuden miettiä tekojaan."
Palasin asemiin.
"Sinun täytyy -
tulla tänne -
ja nuolla tätä tikkaria."
Se ukko sanoi: "Ehkä en puhunut selvästi.
Sanoin: 'Ei, kiitos.'"
"Nyt olen loukkaantunut, hittolainen,
koska vastasit väärin molemmilla kerroilla.
Nyt alan suuttua. Mikä hitto sinua vaivaa?
Tapahtuiko jotain, kun ramppasin rappusia ees taas?
Soittiko joku? Mikä sinua vaivaa?"
Hän sanoi: "Minua ei vaivaa mikään." Sanoin: "Jonkin täytyy vaivata,
kun käsken tulla nuolemaan tätä tikkaria."
Hän sanoi: "Minua ei vaivaa mikään, mutta puhutaan tästä.
Lähdit täältä aamuseiskalta.
Menit kuvamaan ja olit siellä viiteen asti.
Sitten kävit Beverly Centerissä. Sitten tulit kotiin.
Ramppasit ylä- ja alakerran väliä,
ja nytkö haluat minun nuolevan tikkaria? Ei kiitos, muija."
Sanoin: "Se on mustaa rakkautta!
Sinun pitäisi nuolla minua koska vain! Ei se ole niin tarkkaa!"
Olen loukkaantunut. Olen valmis häipymään.
Hän sanoi: "Kuule, Mo'Nique. Antaa olla.
Tuo se perse tänne."
Nyt sanon itselleni: "Juurikin näin.
Käytöstäsi sietääkin miettiä."
Monet miehet
Kun menin hänen eteensä,
seisoin siinä -
kuin maskulintti...
Kuin näin sukulaisnaisten seisovan. "Parempi alkaa hoidella hommia."
Hän otti kätensä -
ja laitoin sen tyttöseni päälle -
ja alkoi silitellä tikkaria.
Olin, että: "Jes! Anna mennä!"
Kun hän siirsi kättään, tiesin,
että ukko valmistautuu tikkarin nuolemiseen.
Sitä en tiennyt, että hän otti käden,
jonka laittoi tikkarilleni, ja laittoi sen nenäni alle.
Sanoin: "Mitä helvettiä tuo on?!
Mitä helvettiä tuo on? Yritätkö traumatisoida?
Mitä helvettiä?" Hän sanoi: "Muija, tuo on tikkarisi!"
Olin tyrmätty!
Kuuletteko? Koska mitä vittua silloin voi sanoa?
Ei voi sanoa mitään. Ei yhtikäs mitään.
Jos pillu lemusi viime viikolla, voi sanoa: "Se oli viime viikolla."
Mutta hän sanoi sen samalla!
Riisuin sen helvetin viitan.
Viitta jouti eläkkeelle.
Ja minun piti ymmärtää,
ettei kanssani käyty pikkutyttönä hygieniakeskusteluita.
Äitini ei puhunut kanssani ja sanonut: "Huolehdi itsestäsi.
Kun olet iso tyttö, suihku päivässä ei riitä.
Suihkussa on käytävä aamuin illoin.
Ja jos on elokuu, aamulla, iltapäivällä,
brunssilla, illalla, ennen sänkyä ja myöhään illalla.
Perse on pestävä useasti." Kukaan ei puhunut siitä kanssani.
Paitsi isoäiti.
Isäni äiti.
Isoäitini Mimi oli aivan ihana.
Hän oli näin pitkä.
Vain muutamaa senttiä lyhytkasvuista pidempi.
Näin pitkä ja tosi, tosi tumma.
Ja se oli hänelle tosi kova pala.
Hän sanoi minulle: "Mo'Nique, olet aarteeni."
Voitteko kuvitella jonkun sanovan niin? "Olet aarteeni."
Uskoin kaiken, mitä isoäiti sanoi.
Koska tiesin, ettei hän valehtelisi.
Kaikki, mitä hän minulle opetti, imin sitä tietoa kuin sieni.
Kun olin 13-vuotias... En ikinä unohda tätä.
Kun olin 13-vuotias, isoäiti kutsui minut huoneeseensa.
Hän sanoi: "Nikki."
Sanoin: "Isoäiti."
Hän sanoo: "Istu alas."
Sanon: "Kyllä, isoäiti."
Hän sanoi: "Kuuntele. Älä koskaan laita munaa suuhusi.
Jos niin teet, se räjähtää." Sanoin: "Voi paska!
En koskaan laita munaa suuhuni.
En halua munan räjähtävän!" Hän sanoi: "Hyvä.
Älä koskaan laita munaa suuhusi."
Ja se oli viimeinen keskustelumme munan imemisestä: "Älä tee sitä."
Eli 13-vuotiaasta 22-vuotiaaksi en imenyt yhtäkään munaa.
Ja ainoa syy, miksi imin hänen munaansa 22-vuotiaana,
oli, että hän oli kiltti, niin kiltti.
Sillä äijällä oli niin paljon kiltteyttä sydämessään.
Olimme päivätreffeillä. Oli sunnuntai. Se oli kaunista.
Kävimme pienessä puistossa, kävelimme satamassa ja muuta.
Kun hän kutsui minut kotiinsa, mietin: "Menen kyllä."
Menimme sinne. Joimme viinitkin. Istuimme iltaa ja juttelimme.
Sitten hän katsoi minua ja sanoi: "Mo'Nique?" Sanoin: "Niin?"
Hän kysyi: "Voisitko imeä munaani?"
Sanoin, että: "Toki, imen kyllä."
Eikö se ollutkin kaunis keskustelu? Tajuatteko, miten teimme sen?
Sanoin hänelle, että: "Kuule.
En ole ennen imenyt munaa."
Hän sanoi: "Mo'Nique, älä huoli.
Opetan sinua imemään minun munaani."
Mietin: "Onpa ystävällistä.
Hän opettaa minua imemään munaansa, ei vain mitä tahansa munaa."
Äijä sanoi: "Opetan imemään minun munaani."
"Hittolainen, miten kaunista!"
Hän sanoo: "Kuuntele.
Kun laitan munani suuhusi,
ime sitä kuin höyryjunaa.
Tiedätkö, kuinka se lähtee asemalta?
Se lähtee hitaasti.
Ime siis hitaasti.
Sitten juna kiihdyttää. Kiihdytä sinäkin.
Täyttä vauhtia!"
Se äijä vihelsi kuin juna!
Kuulin isoäitini sanovan: "Se muna räjähtää suussasi!"
Purin sen äijän munaa niin kovaa!
Se äijä läimäytti päätäni niin kovaa, että putosin jumalauta sohvalta!
Taju lähti 17 sekunniksi.
Kun palasin tajuihini.
Kun palasin tajuihini, katsoin äijää ja sanoin: "Linnaa.
Joudut jumalauta linnaan, koska löit minua!
Yritit räjäyttää meidät ja koko helvetin korttelin!
En anna sinun tehdä sitä! Pelastan korttelin!
Soitan poliisille! Musta perseesi joutuu linnaan!
Katso päätäni, äijä! Linnaan!"
Sitten poliisit tulivat. Olimme molemmat alasti.
Seisoimme siinä kämpässä alasti.
Olin 22. Olisi voinut luulla, että tissini olisivat olleet terhakat,
mutta ne tekivät samaa kuin 54-vuotiaana.
Ne eivät kasvaneet eteenpäin vaan kuin gorillan tissit.
Suoraan alas!
Seison siis alasti.
Poliiseja oli kaksi.
Yksi valkoinen ja yksi musta.
Kun he tulivat ja valkoinen alkoi puhua ensin,
mietin: "Tuo on pomo. Sinä joudut linnaan! Linnaan!"
Valkoinen sanoi: "Mitä tapahtui, neiti?"
Sanoin, että hän löi minua päähän!
"Minua huimaa!
Hänet pitää pidättää!
Linnaan, äijä!"
Valkoinen konsta sanoo: "Herra,
käänny ja laita kädet selän taakse."
Sanoin: "Aivan niin. Linnaan!"
Sitten musta konsta sekaantui tilanteeseen.
Hän sanoi valkoiselle: "Odotapas.
Älä laita rautoja." Mietin: "Jaaha. Tämä äijä on pomo."
Musta konsta ei kysynyt minulta mitään. Hän kysyi mieheltä, mitä tapahtui!
Konsta sanoi: "Selitä, mitä tapahtui." Mies sanoi: "Kiitos, veli."
Sanoin: "Jaaha, he käyttävät koodisanoja."
Hän sanoi: "Tyttö imi munaani." Minä järkytyin.
Oli tosi noloa kuulla se.
"Tuo sattuu. Ei sitä tarvinnut noin sanoa!"
Silloin kaikki katsoivat minua kuin olisin korttelin surkein huora!
Sitten veli kysyi: "Anteeksi mitä?" "Sanoin, että hän imi munaani.
Yritin opettaa häntä imemään munaani, niin kuin juna, joka lähtee asemalta.
Sanoin: 'Laita muna suuhusi, ime sitä kuin juna, joka lähtee.'"
Sitten se musta konsta matki junaa sen äijän kanssa.
Mietin: "Tämä äijä on opettanut jotain muijaa myös.
Saakeli!"
Kun hän selitti loppuun, katsoin poliiseja ja sanoin:
"Tämä paskiainen on terroristi. Hän on terroristi, joka on täynnä pommeja.
Pistäkää hänet lukkojen taa!" Tilanne meni vakavaksi.
"Missä pommit ovat? Missä räjähteet ovat?"
Sanoin: "Hänen munassaan!
Muna on täynnä pommeja! Se on täynnä pommeja!
Hän räjäyttää korttelin! Olen pelastanut kaikki!
Olen sankari!
Napatkaa hänet!"
Musta konsta otti radiopuhelimensa ja sanoi: "Täällä on EHH."
En tiennyt, mikä EHH on, mutta ratkaisin sen mielessäni.
Se on erektiohäiriöinen heppi.
"Ei tilanne ole se. Munassa on pommeja.
Hän räjäyttää meidät!"
Hän sanoi: "Äkkiä, EHH!"
Kun se tyyppi tuli EHH-kutsun takia,
se tarkoitti "erittäin häiriintynyttä henkilöä".
Mietin: "Että kuka?"
Kun he pukivat sen pakkopaidan minulle -
ja veivät minut psykiatriselle, minulla ei ollut edes pikkareita.
Pelkkä pakkopaita!
Minua pidettiin siellä 72 tuntia arvioitavana.
Sisko, joka oli naapurikopissa, kysyi: "Miksi olet täällä?"
Sanoin: "Pelastin koko korttelin!
Sen mulkun muna oli räjähtämäisillään, ja puraisin sitä!"
Hän sanoi: "Siksi minäkin olen täällä. Mummo kertoi saman tarinan."
Kun lähdin sieltä,
menin suoraan -
isoäitini luo.
Sanoin: "Mimi,
kerroit minulle,
että muna räjähtäisi,
jos laittaisin sen suuhuni."
Ja isoäitini nauroi.
Hän sanoi: "Nikki, jonain päivänä ymmärrät."
Silloin Tina-setäni käveli ohi ja sanoi: "Siksi olenkin lesbo."
Kyllä. Sellaisessa paikassa kasvoin.
Sen keskellä kasvoin.
Kasvoin sen keskellä, ja kun kerron, että isoäitini -
oli uskomaton...
Tämä nainen kohteli minua kuin aurinkoa, jota odotti.
Aurinko laski, kun menin nukkumaan.
Jos heräsin aamukolmelta ja sanoin: "Mimi, on nälkä,"
isoäiti nousi ylös ja paistoi minulle kanansiipiä.
Hän teki muusia. Ei laatikosta. Hän keitti ne potut.
Lisukkeeksi papuja ja kaksi siivua leipää.
Siksi tämä muija on nyt läski. Hän syötti hyvin.
Sitten hän vei minut yläkertaan ja peitteli minut.
Hän istui vieressäni, kunnes nukahdin.
Kun heräsin, hän istui vieressäni.
Hänen silmissään olin täydellinen.
Isoäidilläni on tytär.
Mutta kutsumme tytärtä Tina-sedäksi.
Osa teistä oli myös erityisopetuksessa. Katsotte kuin kysyen: "Mitä hän meinaa?"
Jos Tina-setäni tulisi tänne, luulisitte näkevänne miehen.
Hänellä on kunnon parta. Hän sitoo rintansa.
Hän laittaa housuihinsa jotain, jotta hänellä olisi muna.
Hänellä on miesten vaatteet ja kengät.
Kaikki Tina-sedässäni on miestä.
Eli te HLBTQ-yhteisön kullat, haluan, että kuuntelette.
Kunnioitan teistä joka ikistä, joka on oma itsensä.
Kunnioitan heitä, jotka sanovat: "En välitä, mitä muut ajattelevat.
Kävelen omaa tietäni."
Aina, kun jollakulla on jotain sanottavaa -
ja joku on niin hiton utelias,
ymmärtäkää, että he haluavat tietää, millaista se on.
He kumartuvat nopeiten, joten älkää loukkaantuko.
He haluavat vain vastaanottaa.
Isoäitini ei voinut ymmärtää,
että hänellä on homotytär.
Hän rakasti tätä vain kotona.
Hän ei voinut rakastaa tätä julkisesti.
Koska kirkko sekoitti isoäitini pään.
Se hiton kirkko tekee yhteisöissämme -
kaikenlaista, mikä repii perheet hajalle,
ihan kuin se olisi sen ainoa tehtävä. Kaiken eteen laitetaan "Jeesuksen nimeen".
Seurasin, kuinka niin kävi ihanalle isoäidilleni.
Hän ei voinut ymmärtää sitä, että hänellä oli tytär,
joka oli homo.
Katsoin heitä, kun he liikkuivat ulkona.
Pelkkä tädin hengitys sai isoäidin pään pyörälle.
"Miksi hengität noin?" Mietin: "Mitä helvettiä?
Pitäisikö pidättää hengitystä? Veisikö se homouden pois?"
Tina-setä -
oli hyvin rehellinen minulle, kun olin pikkutyttö,
koska hän tiesi, etten tuomitsisi.
En osannut tuomita.
Osasin vain käyttäytyä niin kuin muut,
ja Tina-setä oli minulle niin kiltti, kun olin pikkutyttö.
Yhtenä jouluna, kun olin noin seitsemän vanha.
Kaikki aikuiset ovat ruokasalissa. Minä olen keittiössä.
Lapset leikkivät leluillaan olohuoneessa.
Miksi hitossa olin keittiössä? Koska vain olin, okei?
Piirakoita, keksejä ja kakkua.
Olin keittiössä
Tina-setä tulee keittiöön ja sanoo: "Nikki?"
Sanoin: "Täti?"
Hän sanoi: "Olen lesbo."
Sanoin: "Samoin."
Koska hän sanoi sen niin kauniisti. "Niin minäkin, muija. Olen sama."
Sitten hän sanoi: "Ei. Olen rekkalesbo."
"Minä myös! Olen rekkalesbo myös."
Sitten hän sanoi: "Nikki, panen naisia."
Sanoin: "Okei."
Koska siihen ei ollut sanottavaa. En keksinyt mitään.
Katsoin, kun ne kaksi naista kamppailivat.
Katselin kamppailua, kunnes isoäiti lähti tästä maailmasta.
Eivätkä he vain voineet ymmärtää toisiaan.
Koska hän uskoi epäonnistuneensa.
Koska toi maailmaan homon lapsen.
Kirkko pani hänet uskomaan, että hänen tyttärensä oli synti.
Niin isoäiti kohteli häntä.
Kuvitelkaa, miten hämmentävää se lapselle oli,
koska tämä nainen oli minulle kaikki kaikessa.
Mutta hänen panokavereidensa takia -
isoäiti ei voi halata tytärtään, koska hän syntyi sellaisena.
Näin heidän kamppailevan.
Seurasin sitä kamppailua.
Kun isoäitini lähti täältä, Tina-sedästäni tuli koditon juoppo.
Koska hän ei voinut ymmärtää, miksi hänen äitinsä -
ei voinut rakastaa häntä hänen ansaitsemallaan tavalla.
Minusta tuntui...
Tunsin olevani pelkuri,
kun isoäitini lähti.
Koska en voinut kertoa isoäidilleni,
kuka hänen pojantyttärensä oli.
En halunnut tulla rakastetuksi vain kotona.
Rakastin sitä, miten hän rakasti minua.
Kun kävelimme kauppaan, jos olin lehden kannessa,
hän varmisti, että kaikki kaupassa tiesivät,
että olen hänen lapsenlapsensa,
hänen aarteensa.
En voinut kertoa isoäidilleni -
salaisia ajatuksiani.
Ja fantasioitani.
Koska en halunnut -
hänen rakastavan minua vain kotona enkä halunnut hänen lähtevän -
ajatellen, että hän epäonnistui.
Koska jos olisin kertonut -
salaiset ajatukseni,
hän olisi lähtenyt ajatellen,
että epäonnistui.
Nyt te kaikki katsotte minua ja mietitte: "Hetkinen, muija.
Oletko sinä jumalauta lesbo?"
En ole, täysin.
En voinut sanoa sitä hänelle ääneen.
Tiedättekö, miten vaikeaa on pitää salaisuus?
Salaisuudet aiheuttavat syöpää.
Joillakin teistä on salaisuuksia. "Älä katso minua.
Tämä juttu on valmis tulemaan ulos, jos vain suuni avaan. Salaisuuksia!"
Mutta kun sellaisena syntyy,
asialle ei mahda yhtikäs mitään.
Ei mitään.
Ymmärtäkää, että minä yritin.
Yritin nussia sen pois. Haluan, että kuulette.
Yritin nussia sen pois minusta,
koska en halunnut, että minua kohdellaan kuin tautista.
Siksi yritin nussia niin montaa äijää kuin voin.
En siis ollut ihan täysi huora,
mutta kolmasosahuora kylläkin. Olin neljäsosahuora.
Nikki Parker sanoi: "Hei, professori Oglevee!"
Heitä oli paljon ympäri maailmaa.
Mutta pidin sen salassa ja lupasin itselleni,
etten kertoisi kenellekään.
Että veisin sen hautaani.
Koska näin, miten perheenjäseniäni,
joilla oli se sairaus, kohdeltiin.
Koska he saivat meidät uskomaan, että se oli sairaus.
Vai mitä?
Eräänä iltana se halu kaihersi minua niin kovasti.
Olin sängyssä nukkumassa.
Ja se pikku juttu taputti olkapäätäni.
"Pillu, pillu."
Makaan sängyssä ja olen ihan helvetin peloissani,
koska hän on kolmas mieheni.
Vai mitä?
Kolmas.
Tämä on se,
joka rakasti minua, kun olin maassa kuin olisin ollut huipulla.
Tämä on se,
joka saa minut tuntemaan aivan erilaiselta -
kuin kukaan koskaan aiemmin.
Tämä on se.
Jotkut mustat naiset miettivät: "Miksi kutsut häntä isukiksi?"
Kerron syyn selvästi. Koska se äijä kasvattaa minua.
Kerron, miksi kutsun sitä mustaa miestä isukiksi.
Se musta mies antaa kaiken, jota isäni -
ei osannut antaa tai ei välittänyt antaa. Siksi kutsun sitä mustaa miestä isukiksi.
Kun löytää mustan miehen, joka korjaa kaikki hiton vääryydet...
Sinä iltana makasin sängyssä ja olin niin helvetin peloissani.
Minä pelkäsin.
Koska sanoin itselleni: "Ei hän tähän suostunut."
Hän halusi sinut. Ei sinua ja toista muijaa.
Mitä silloin tehdään?
Mitä teen hetkenä, jolloin makaan sen ihmisen vieressä,
joka tuntee minut paremmin kuin tunnen itseni?
Koska hän huomio minut lapsena enemmän kuin huomioin itseni.
Makasin sängyssä, ja se juttu kolkuttelee mielessäni,
tekee minut sairaaksi henkisesti ja fyysisesti,
koska tuntuu, etten voi kertoa, millaisena synnyin.
Minun piti herättää se äijä unestaan.
Olin peloissani, koska sanoin: "Kun kerron, pyydän, älä lähde luotani.
Koska se salpaisi henkeni.
Mutta minun on kerrottava, koska tiedät, että kun jokin on vinossa,
ja jokin on ollut vuosia vinossa..."
Mutta koska olen julkkis ja tähti,
osasin naamioida sen.
Naamioin sen kauniilla asioilla. Mutta sinä iltana se naamio piti irrottaa.
Ja minun piti herättää hänet.
"Isukki, minun pitää kertoa jotain."
"Mama, mikä hätänä?"
Sanoin: "Minulla on salaisuus.
Lupaa, että kun kerron, et lähde luotani."
Hän sanoi: "Mo'Nique, et voi kertoa mitään,
mikä saisi minut lähtemään luotasi."
Sanoin: "Okei.
No niin.
Isukki..." Hän sanoi: "Hetkinen, muija.
Oletko tappanut jonkun?"
Sanoin: "Ei, en ole tappanut ketään."
Hän sanoi: "Selvä. Jatka."
Sanoin: "Isukki..."
Sydämeni pamppaili, koska ensimmäistä kertaa -
valmistauduin sanomaan sen ääneen jollekulle.
Sanoin: "Isukki,
haluan olla toisen naisen kanssa, seksuaalisesti."
Hän katsoi minua -
niin kauniisti, kärsivällisesti ja rakastavasti -
ja sanoi: "Minä myös, muija!
Etsi se muija, niin panemme häntä yhdessä!
Tuoko sinua on kalvanut kaikki nämä vuodet?
Pillu on mahtavaa!"
Sanoin: "Oikeasti!" Hän sanoi: "Hanki itsellesi pillua!"
Sanoin itselleni, että se pitää pitää fantasiana.
"Se pitää pitää fantasiana, koska tunnen itseni.
Minusta puhuttaisiin HLBTQ-yhteisössä.
He sanoisivat: 'Muija taistelee tasa-arvon vuoksi,
mutta ei ole valmis antamaan sitä.'"
Koska kun minua nuolee, niin kiitos ja hei.
"Haluatko kahvia tai jotain?"
"Ei, kiitos.
Älä laita pilluasi... Ei!"
"No, Mo'Nique, minä hoitelin sinut ja kiitos!
Oot kiltti.
Oot fiksu.
Oot tärkee!"
Minulta kysyttiin:
"Miten pystyt -
jatkamaan?
Miten oikein pystyt -
jatkamaan?"
Koska kun syntyy paksuksi mustaksi tytöksi,
haluaa vain hyväksyntää.
Muuta ei silloin halua.
Sitä haluaa vain, että muut hyväksyvät.
Sitä tekee kaikkensa saadakseen hyväksyntää.
Sen hyväksynnän puolesta taistelee.
Kun aikuistuin, sanoin: "Kuules, pitää hyväksyä kaikenlaista."
Minun piti hyväksyä se,
että isäni oli alkoholisti eikä oikein välittänyt perheestään.
Minun piti hyväksyä se,
että äitini oli uhkapeluri, joka pelasi kaiken, mikä irti lähti.
Minun piti hyväksyä se, että vanhin veljeni oli ahdistelija.
Minun piti hyväksyä se, että toinen veljeni -
väärensi allekirjoitukseni ja pilasi maineeni.
En tuomitse. Niin se vain helvetti on.
Se antoi minun hyväksyä sen, kun ihmiset sanoivat, mihin en pysty.
Kun sanottiin: "Et ole mikään Dave Chappelle.
Et ole mikään Amy Schumer. Et ole mikään Chris Rock."
Ne paskiaiset olivat oikeassa.
Koska minun nimeni on Mo'Nique.
OLET IHANA, MO'NIQUE
Mo'Nique!
Tekstitys: Eveliina Paranko