Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Hun er gal. - Penger over integritet.
Hun er en legende.
- Hun brant for mange broer. - Proff!
- Jenta mi. - Dagens esel!
- Vanskelig. - Er Mo'Nique en legende?
Hun brant for mange broer.
- Hun er ustabil. - Dagens esel.
Karrieren hennes er over.
Takk for oppmuntringen.
Kjør på.
Å, baby!
Kom igjen, baby!
Å, baby!
Å, Atlanta, Georgia!
Atlanta, Georgia!
Å, baby!
Jeg må føle på alt dette.
Å, baby!
Vi klarte det, baby! Vi klarte det!
Mo'Nique!
Står jeg på denne jævla scenen?
Det krever alt jeg har ikke å begynne å sippe nå.
La meg si dere noe. Jeg er så takknemlig.
Jeg vil bare si takk til alle jævlene som støttet meg, for pokker!
Jeg vil si takk til alle jævla cheerleadere, for pokker!
Jeg vil takke alle som kjøpte billett i kveld.
Deg også, hvite baby. Jeg vil takke alle faens sammen!
I kveld, når dere går herfra, vil dere vite hvem faen jeg er.
I kveld, når dere går herfra,
vil dere forstå hvorfor jeg svinger som en jævla huske.
Når dere forlater denne faenskapen, vil dere si: "Å, nå forstår jeg det!"
Baby, du skjønner, det folk ikke forsto om meg,
det folk ikke visste om meg da de kastet dolker
og kalte meg alle mulige ting,
og de sa hva jeg manglet og all den dritten.
Og de sa: "Mo'Nique, hvordan holder du ut all dritten folk sier til deg?
Det virker som det bare sklir av deg."
Det folk ikke vet om meg, og dette trodde jeg aldri jeg skulle si på direkte-TV,
direkte på scenen, på grunn av stigmaet som følger med.
Det jævlene ikke vet om meg, dere ser på en berte fra spesialundervisningen.
Dere må se hvordan det ser ut.
Jeg vil dere skal se hvordan faens spesialundervisning ser ut!
Se hvordan den trege bussen ser ut! Jeg vil dere skal forstå. "Duh."
Det er meg!
De pleide å kalle meg alle navn i boka, fra syvende- til niendeklasse.
Kjerringa fikk spesialundervisning.
Hørte dere meg?
Spesial.
Undervisning.
Som en berte med to hoppetau. Spesial!
Undervisning!
Spesialundervisning.
Når du vil dømme en jævel, må du forstå hva du ser på.
Du ser på en som på ungdomsskolen,
i syvende-, åttende-, og niendeklasse, fikk spesialundervisning.
La meg fortelle første jævla rad noe, så dere ikke må undersøke.
Jeg mener virkelig det var en feil.
Det var en jævla feil, for det ble ikke sendt noe brev til hjemmet.
Det var ikke noe foreldremøte.
Det var ingen jævla skolestyresamtale.
Jeg bare faens dukket opp...
...for faens ungdomsskolen, bitch.
Jeg dukket opp i nye greier.
Jeg var pent kledd i stilige jeans, baby.
En jævla hvit T-skjorte og hvite, matchende sko.
Jeg var klar for syvendeklasse.
Og jeg legger merke til at det ikke sendes noe info til hjemmet...
...om klassen kjerringa skulle gå i.
Så jeg sier: "Dette jævla året blir spesielt.
Jeg må hente infoen på skolen. Dette er spesielle greier!"
Og når du går inn, har de navnet ditt.
På et jævla skilt.
Med hvilken klasse du går i, bitch.
De har navnet ditt, og barna løper bort. "Jeg er i denne klassen!"
Og jeg ser på det jævla skiltet.
"Få se skiltet ditt. Hva står det, bitch?"
Mine greier var i en konvolutt.
Ok, bitch? De jævla greiene mine var i en konvolutt.
Jeg visste det var noe galt, men jeg har alltid vært optimist.
Glasset har alltid vært faens halvfullt.
Så da jeg så greiene mine i konvolutten, sa jeg:
"Dette blir noe spesielt, bitch!
De har greiene dine i en konvolutt, bitch!"
Da jeg åpnet konvolutten min,
sto det... "Hva sto det, bitch?"
Det skal jeg si deg.
Det sto "B217".
Ikke sant?
Så jeg tenkte: "'B' står for faens 'best'.
Jeg er den beste bitchen her.
Skal til rom 217.
Jeg er i andre etasje på faens ungdomsskolen.
Nye havner ikke i andre etasje med mindre de er spesielle.
Jeg er i B217."
Så da jeg kom til rom 217,
så jeg ikke den jævla B-en. Men jeg sa: "Ok. Det er fortsatt faens 217!"
Jeg gikk stolt inn i klasserommet.
I de nye greiene mine.
Jeg gir papiret mitt til læreren der.
For hun sier: "Hvem er du?"
Jeg sa: "Monique Imes."
Hun sa: "Jeg ser ikke navnet ditt på papiret mitt."
Jeg sa: "Jeg har dette papiret."
Da hun så på det jævla papiret, humret hun litt.
Jeg forsto ikke humringen, men tenkte: "Faen ta henne, jeg er best.
Faen ta henne!" Ikke sant?
Så hun humrer. Hun sier: "Å nei. Ikke dette 217.
Du skal til førsteetasje, bakerst."
B-en sto for "bakerst". Bakerst. Kom deg bak, bitch.
Da jeg kom til jævla B217,
og jeg gikk inn i det jævla klasserommet,
og jeg så en berte med en hel jævla hjelm på
og en pokkers stropp, sa jeg: "Å faen."
Og så sa jeg, med optimisme:
"Det kan være moteuttrykket hennes. Vi er på ungdomsskolen.
Kanskje berta sier: 'Jeg skal imponere dem med hjelmen."
Hun har på seg denne greia, sant?
Og så, når jeg setter meg ned, ser jeg en liten, hvit gutt der borte,
og han har hatt lim i den jævla hånda si.
Jeg liker å bli underholdt.
Jeg elsker å bli underholdt. Jeg heiet på ham.
Jeg så på ham mens limet tørket.
Så rullet han det rundt i den jævla hånda si.
Lille Timmy vet jeg ser på, så han har blitt magiker.
Han ser ut som...
Så sa den jævelen...
Jeg sa: "Å faen, jeg får spesialundervisning!
Jeg får jævla spesialundervisning, for helvete!"
Men ble jeg knust?
Jeg så det positive med det, for da jeg så på tavlen,
så jeg hva de skulle undervise.
Jeg sa: "Jeg skal knuse dem. Primærfarger, sekundære jævla farger.
Toppelev!"
Så fant jeg ut
at moren min var analfabet.
Dere er så syke.
Dere er så syke som ler av det at moren min ikke kunne lese.
Dere er skitne jævler!
Det var ikke en samtale vi hadde. Vi satte oss ikke ned.
Men når du begynner å se ting...
Jeg var ikke den akademisk smarteste,
for jeg var på spesialrommet bak. Men det er greit.
Jeg merket det når ting var annerledes.
For jeg var veldig observant. Jeg fulgte med på ting, ikke sant?
Jeg tok frem et brev fra læreren.
Jævelen sendte med et brev hjem hvor det sto: "Monique
snakker for mye."
Så jeg har ikke forandret meg! Jeg har gjort dette hele jævla livet!
"Hun prater for mye og har blitt en distraksjon.
Én gang til, og vi må ha foreldremøte."
Jeg leste det jævla brevet.
Så jeg tar det med hjem.
Én ting med meg, er at jeg er ærlig. Jeg er ærlig, bitch.
Om jeg gjør noe galt, er jeg ærlig og sier: "Jeg rota det til."
Berta er nervøs hele veien hjem.
Jeg må gi mamma det jævla brevet hvor en hvit mann sier at jeg prater for mye.
Han er ikke den eneste. Mamma har fortalt meg det.
Derfor liker ikke familien min meg nå.
Ikke sant?
Da jeg kom hjem, ga jeg henne det jævla brevet.
Og hun åpnet den jævelen. Jeg skal si dere noe.
Da jeg sa jeg skulle fortelle dette, sa mannen min:
- Hva sa han? - Jeg skal si det.
Han sa: "Mama, ikke kall moren din for analfabet.
Det er ganske slemt."
Jeg har kjent mannen min siden faens tiendeklasse,
siden vi var 14 år,
og han er en av de snilleste jævlene jeg noen gang har møtt.
Så jeg så på ham og sa: "Jeg tenkte...
...du ville si noe sånn dritt. Jeg har kjent deg siden faens tiendeklasse.
Men du har kjent meg siden faens tiendeklasse.
Hun hadde ikke lesevansker. Den hurpa var analfabet!"
Så jeg gir henne det jævla brevet.
Og jeg venter på kjeften. Jeg venter på at hun skal si:
"Ba jeg deg ikke holde munn?" Jeg venter på kjeften.
Hun så på brevet.
Hun så på meg. Da hun så på meg, smilte jeg.
Jeg skulle gjennomføre. Jeg visste ikke hva det sto.
Hun så på det pokkers brevet, så på meg og sa:
"Nikki, dette er kjempebra."
Jeg sa: "Kjerringa kan ikke lese.
For faen, moren din kan ikke lese!"
Jeg dømmer ikke. Det var bare sånn det var.
Kunne faen ikke lese.
Jeg prøvde å sette på The Electric Company for å gi henne hint.
"Fro, kost, frokost."
Man skulle tro at i faens spesialundervisning
kunne det ikke være rasisme.
Det kunne ikke være diskriminering i faens spesialundervisning,
for alle på det jævla stedet var spesielle, bitch.
Og ikke som i: "De er spesielle." Men som i: "De er spesielle."
Alle var satt på "skadet"-listen.
Hver eneste én på det jævla stedet var satt på "kast"-listen.
Hver eneste én var blitt medisinert. Vel, de medisinerte ikke meg.
En lærer kalt Mr. McKinney...
Og Mr. McKinney var en hvit mann.
Og han var en hvit-hvit mann.
Hvite folk bare: "Hva er hvit-hvit?"
De som ikke liker svarte.
En hvit-hvit.
Jeg går i faens syvendeklasse, baby.
Dere må forstå kraften jeg ble født med.
Jeg ble født med faens kraft. Jeg startet ikke bare konflikter.
Innstillingen var: "Slåsskamp, for faen.
Om det ikke er rett, så må du slåss, bitch."
Jeg kom med den kraften, ikke sant?
Så én dag sitter vi i timen.
Mr. McKinney reiser seg og sier: "Hør etter.
Om jeg roper deg opp, gå til høyre side av rommet.
Om jeg ikke roper deg opp,
gå til venstre side av rommet."
Bare den ene instruksen brukte vi omtrent 20 jævla minutter på.
Jeg hadde det så jævlig gøy. "Hvilken side?"
Ikke sant?
Og da alle var på plassen sin, la jeg merke til at alle de hvite barna
var på høyre side,
og de svarte barna var på den jævla venstresiden.
Til de hvite barna sier han: "Dere har fargeleggingsbøker,
ordsøkgåter og byggeklosser.
Dere kan drive med det."
Og så kom han og stilte seg foran oss, for faen.
Han sa: "Og for denne gruppen..."
Og da den jævelen sa "denne gruppen"... Malcolm X sa: "Bitch, det er din tur."
"...denne gruppen her,
jeg skal lære dere å snakke grammatisk korrekt."
Jeg rakk opp den jævla hånda mi.
Mr. McKinney sa: "Ja, Monikew?"
For det var ikke det jævla navnet mitt.
Så jeg fortsatte å rekke opp hånda.
Så så den hvite mannen på meg og sa: "Ja, Monique?"
Jeg sa: "Jeg må til kontoret."
Han sa: "Hvorfor det?" "Så jeg kan ringe faren min."
Han sa: "Hvorfor må du det?"
"Så jeg kan si at du har separert klassen.
Du har hvite barn der borte og svarte barn her.
Du snakker om å lære oss å prate,
men Timmy spiste nettopp en bolle faens lim."
Baby, den jævla hvite mannen så på meg som om...
"Om jeg kunne tatt på hetten min nå, bitch..."
Han fortsatte å stirre.
Og forfedrene sa: "Bitch, lås deg fast i jævelen
og ikke slutt å stirre.
Og du bør faen ikke blunke."
Så sa han: "Alle går til plassene sine." Ok, sånn ja, for pokker.
Den hvite mannen likte meg ikke, men jeg satt faens foran,
for jeg ville han skulle se meg hver pokkers dag.
Jeg visste hvor utspekulert han var. Jeg tolererte ikke sånt.
Om du er upassende, kaller jeg deg inn på teppet
hver jævla gang. Jeg går i syvende faens klasse.
Og jeg møtte noen flotte mennesker. La meg være tydelig, baby.
Jeg møtte flotte mennesker som vi ser på som spesielle.
De var så jævla flotte
og hadde rike fortellinger og historier.
Jeg satt i den pokkers timen og var så jævlig imponert
av disse folkas skjønnhet. Og jeg satt faens foran.
Jeg satt ved siden av to mobbekjerringer.
Dere vet jeg faen ikke takler mobbere.
De snakket dritt om jenta bak, hun med hjelmen.
Jenta med hjelmen plaget faen meg ingen.
Hun var bare vennlig, og hun snakket sånn. Da jeg kom inn, gjorde hun... Jeg gjorde...
Det var sånn vi kommuniserte, for faen. Vakkert.
Jeg spurte aldri om den jævla hjelmen,
hun sa aldri noe, og vi kom godt overens.
Disse to mobbekjerringene som vil plage jenta med hjelmen,
jeg tolererer ikke sånt tull. De prater dritt hele uka,
om hva de skal gjøre med denne jævelen bakerst med hjelm med hakestropp.
Jeg sitter og tenker: "Nei, det lar jeg ikke skje."
Jeg skal blande meg.
Så når faens torsdag kommer,
skal jeg konfrontere kjerringene.
Alle er spesielle, bitch.
Ok?
Jeg er klar for denne dritten, ikke sant?
Jeg sier til hovedkjerringa...
Du har hovedkjerringa og smiskekjerringa.
De er to mobbere, men én av dem er leder.
Så har du smiskekjerringa, som til alt hovedkjerringa sier, svarer: "Mhm."
Det pleide å gjøre meg jævlig sint.
Så på torsdag, da vi skulle gå fra skolen,
var jeg klar for å la hurpene vite at jeg ikke tolererer sånt.
Jeg sier fra om at dere skal bråke med hun med den pokkers hjelmen.
Så jeg skal konfrontere dem. Og jeg sier: "Hør her,
i morgen forteller jeg henne
at dere skal bråke med henne fordi hun har hjelm."
Jeg trodde jeg ville skremme kjerringa ved å si slemme ting.
Hurpa sa: "Din feite, tilbakestående kjerring.
Om du ikke kommer deg til helvete vekk..." Jeg sa: "Å! Det var ikke svaret...
Denne kjerringa er spesiell."
Dere ser det.
Det jeg ikke innså, var at de to mobbekjerringene
var fra East Baltimore.
Som alle fra Baltimore vet, i East Baltimore kan hurpene slåss!
De trampeslåss. De tramper hurper ned i bakken.
Så jeg gikk tilbake, og jeg sa til faens Elizabeth:
"Hør her, Elizabeth.
De to mobbekjerringene har pratet dritt om deg
hele jævla uka.
Når de kommer tilbake, banker du Oletha først.
Du må skade henne først.
Når hun kommer og spør om den jævla hjelmen din,
ser du på den hurpa...
Så lener du hodet og hjelmen tilbake og treffer den kjerringa i munnen.
Så hardt du kan. Knus den kjerringa
i den faens munnen hennes, slå ut tenna hennes."
Hun så på meg og sa...
Jeg sa: "Hva faen?"
Jeg stoppet, så på henne og sa: "Du imponerer meg, bitch!
Jeg liker de faens lydeffektene, bitch!"
Så sier Mr. McKinney...
"Elizabeth, slutt å le."
Jeg tenkte: "Er det sånn berta ler?
Vi kommer til å ha det gøy."
Fra den dagen av,
til den dag i dag,
er Elizabeth og jeg faens bestevenner.
Og nå blir det vakkert.
Elizabeth kunne ikke snakke med den hjelmen på.
Hun kunne ikke snakke
eller le, som vi vet, sånn latter skal høres ut.
Men da hun tok av hjelmen,
kunne hun snakke så tydelig som deg og meg.
Hun hadde bare ikke kontroll over den faens nakken sin.
Og jeg var så beæret
den dagen hun ropte på meg fra do i niendeklasse.
Vi visste våre veier skulle skilles, og vi ville ikke ha samme vennskap,
for vi var for unge til å få foreldrene våre til å kjøre oss.
Og hun ropte på meg fra den doen i faens niendeklasse,
og hun gjorde sånn her, som om hun ville si "et øyeblikk".
Og hun løsnet den jævla hakestroppen,
tok den faens hjelmen av og sa: "Monique..."
Jeg sa: "Bitch, hva?"
Vi lo så jævlig hardt da!
Berta sa: "Jeg kan prate uten den jævla hjelmen."
Dere skjønner...
Jeg ble oppdratt i Hold-det-ekte-gata.
Jeg vil at dere skal forstå at jeg ble oppdratt i Baltimore i Maryland,
i Hold-det-ekte-gata, av folk som holdt det ekte.
Og i den gata er regel nummer én
at du ikke bråker med de som ikke bråker med deg,
for du vet ikke hvem du bråker med, og det kan bety bråk.
Sånn funker det i Hold-det-ekte-gata.
Bare så dere forstår hvor jeg kommer fra.
Jeg kommer fra Hold-det-ekte-gata.
Så da de angrep, visste de ikke at hurpa ville slå tilbake.
De visste ikke at hurpa er fra faens Kongo.
Jeg er en gorilla.
Dere skjønner...
Jeg hadde en onkel Donald.
Onkel Donald var så utrolig og så fantastisk.
Onkel Donald var veldig, veldig mørk.
Og veldig, veldig homofil.
Når du ble født på 30- og 40-tallet og er veldig, veldig mørk
og veldig, veldig homofil,
jobber det så mot deg at du ikke kan forestille deg det.
Din egen familie vil ikke ha noe med deg å gjøre
når du er veldig, veldig mørk og homofil.
Jeg så dem isolere onkel Donald.
Jeg så dem støte ham ut mens han bodde i samme hus som dem.
Men faen, som han underholdt meg.
For hver jævla fredag var mamma hos sin mor og spilte faens kort.
Når jeg sier de var gamblere, vil jeg du skal høre på meg.
De var gamblere.
Jeg ble oppdratt med junkier, gamblere, alkoholikere, faens fitteselgere.
Tante ville aldri innrømmet det, men jeg vet hurpa solgte fitte
til forsikringsmannen, for han kom og gikk ovenpå.
"Hva i helvete slags forsikring selger du?"
Hun så på meg og sa: "Leie, bitch." Ok, greit.
Det ble jeg oppdratt av.
De satt rundt spisebordet, baby,
og jeg prater om penger midt på den jævla greia.
Pitty Pat, Tonk, Pokeno.
Hva enn de kunne gamble, gamblet de. Og alle slet med penger.
De gamblet med dritt de ikke hadde. Det var moren deres og alle barna hennes.
Første gang jeg så det, tenkte jeg de på slutten av kvelden ville si:
"Ok, ta dritten deres. Vi hadde det gøy."
De sa: "Du tapte."
Og hver fredag ville onkel Donald gå til baren.
Og hver fredag ville de tre samme gutta banke ham. Hver jævla fredag.
De tok pengene og sendte den fulle ræva hans hjem.
Det jeg respekterte med de i baren, var at de aldri tok alle tingene hans.
De tok nok til å kunne drikke videre den kvelden
og ta taxi hjem. De var respektfulle fylliker.
De banket ham ikke og sendte ham hjem tomhendt.
Han kom dritings og forslått hjem hver jævla fredag.
Jeg satt i stolen i spisestua og de spilte faens kort.
Han gikk fra inngangsdøren til kjøkkenet. Det var ikke langt. Inngangsdør...
...kjøkken.
Mellom dem lå den pokkers spisestua, ok? Og han gikk til det jævla kjøkkenet
og tok ut én pølse. Én jævla pølse ut av pakka.
Én pølse ut av den jævla pakka, og stakk en gaffel i den.
Ikke i en gryte for å koke den jævelen.
En gaffel, skrudde på flammen
og stekte den pølsa på en jævla gaffel.
"Vis meg," sa jeg. "Jeg elsker hvert minutt av denne dritten."
Og så kjeftet han på de som nettopp banket ham opp i baren.
"Neste fredag skal jeg skade alle dere jævler.
Dere tok feil jævel. Jeg er Donald. Jeg banker alle.
Jeg skal skade dere, kjerringene deres, jeg skader alle."
Jeg sa: "Ja, onkel Donald, skad dem."
Jeg sa det inni meg mens jeg ble underholdt.
Så sa bestemor: "Donald, jeg er så lei av den dritten.
Om du sa det til dem,
ville de kanskje ikke banke og rane deg hver fredag!
Nå holder du kjeft!"
Onkel Donald gikk ut av det jævla kjøkkenet,
ble edru som faen og sto over bestemoren min,
som er hans jævla mamma, og sa: "Mamma,
du kan kysse pikken min!"
Det var akkurat det jeg gjorde.
Men jeg var så jævla underholdt! Så, Lee Daniels, hør på meg.
Da jeg sa: "Du kunne sugd pikken min om jeg hadde en",
var det til ære for onkel Donald!
Det var jeg som sa: "Du er her fortsatt!"
Ja, baby!
Det er onkel Donald. Lee, det er min onkel Donald!
Og når jeg sier jeg ble oppdratt av sterke, svarte kvinner, hør på meg.
Jeg ble oppdratt av sterke, svarte kvinner.
Jeg snakker om den typen jævla styrke som er utrolig og ubestridelig.
Jeg ble oppdratt av sterke, svarte kvinner.
De var så jævlig sterke og jævlig upassende
og jævlig miserable og jævlig bitre
og jævlig sinte og jævlig smarte.
De var alt det.
De var så pokkers sterke. Til de ble upassende.
Så siden jeg så det
som liten jente, hva slags kvinne tror du jeg ble?
Hva slags kvinne ble jeg for en jævla mann?
Skal vi prate om sjefsbitch?
Om du åpnet ordboken på "sjefsbitch",
ville du sett mitt jævla bilde.
For jeg ble oppdratt sånn.
Faren min sa: "Den som tjener pengene, lager reglene."
Og jeg har alltid vært hurpa som tjener pengene,
så jeg har alltid laget de jævla reglene.
Og det var ingen samtale.
Det var energien som ble tatt med inn i forholdet.
Det var samtalene. "Vi sees klokken ni?
Bilen kjører deg dit."
Det var underforstått. Jeg var sånn.
Derfor har det blitt tre ekteskap.
Ikke si: "Mhm." Ikke døm meg. Ikke gjør det.
Det er mitt tredje.
Og det er mitt siste.
Og det er faktisk mitt første.
For det er første gang jeg skjønner rollen min som en svart manns kone.
Så mange gjør ikke det.
Jeg måtte lære. Jeg dømmer ikke. Jeg måtte lære rollen min.
For jeg hadde på kappe. Og jeg lot den saken blafre, baby.
Jeg husker da kappen min måtte pensjoneres.
Jeg husker det som om det var i går, for jeg våknet i sjefsbitch-modus.
Jeg våknet, og jeg tok ledelsen.
Det var siste sesong av The Parkers. Jeg er en stjerne i et TV-show.
- Ja, det var du. - Kom igjen.
Kom igjen.
Vi er the Parkers
Ja, baby!
Så jeg står opp.
Jeg må være på settet klokken åtte.
Jeg står opp klokken seks.
Jeg dusjer.
Jeg går inn og leker med barna mine en stund.
Jeg kommer tilbake og kysser mannen min.
Jeg sier: "Daddy, vi sees når jeg er tilbake fra settet."
Han sa: "Ha en fantastisk dag."
Jeg setter meg i min luksuriøse toseters Mercedes-Benz cabriolet.
Jeg var for stor for den, men jeg ga faen.
Jeg måtte presse meg inn.
Når jeg kommer til settet, for å forklare hvordan dette funker,
så dere forstår hvordan folk mister seg selv.
Når jeg kommer til det jævla settet,
er det en parkeringsplass med navnet mitt på.
Før jeg får parkert bra, er det noen som åpner bildøren
og bærer alt jeg trenger fra bilen til garderoben.
Så følger de meg dit.
Så kommer noen andre inn,
banker på døren og følger meg til hår og sminke.
Etter hår og sminke kommer en annen berte og sier:
"Vi er klare for klær."
Etter de pokkers klærne går jeg ut på den jævla scenen
og får spille livets beste rolle.
Du kunne ikke fortalt meg at livet ikke var faens vakkert i de øyeblikkene,
for jeg vasset i alt jeg har drømt om.
Når vi skal hjem, er klokken fem.
Noen av produsentene på settet hadde små nipsgjenstander i krystall.
Små saker i krystall. Sånn går det når du følger andre. Jeg er ikke sånn.
Jeg betaler ikke 10 000 dollar for en veske.
Jeg kjøper ikke røde såler
så bena gjør så jævlig vondt at jeg blir sur i to dager
fordi lilletåa sitter fast i nabotåa og jeg ikke får den ned.
Jeg er ikke den kjerringa, baby. Jeg er en enkel jente.
Ikke sant? Men de hadde disse jævla krystallgreiene.
Jeg følte de la press på meg.
"Du må kjøpe denne krystallgreia. Den er søt, ikke sant?"
Jeg liker ikke sånt, men siden produsentene hadde det,
måtte jeg kjøpe en krystallgreie
så jeg var som de andre og kunne si: "Jeg har en krystallgreie."
Ikke sant? Så jeg setter meg i bilen.
Jeg drar til Beverly Center. Det er der den jævla butikken er.
Jeg ringer min kjære og sier: "Jeg stopper innom Beverly Center.
Jeg må til nipsbutikken." Han sa: "Ha det gøy.
Bruk den tiden du trenger." "Ok, vi sees senere."
Jeg går ut av bilen, tar frem jointen.
La meg være tydelig. For dere vil vite om jeg røyker? Ja.
Det kommer fra Gud.
Det er ordinert av Jesus!
Ikke sant?
Jeg har de beste greiene. Jeg kjøper ikke på hjørnet.
Jeg kjøper det medisinske.
Jeg brukte det før det var lovlig for å ha det aller beste.
Jeg hadde de bra greiene.
Jeg dro til marihuanalegen, han spurte hva som var galt.
"Alt," sa jeg.
"Gi meg det beste du har. Alt plager meg."
Greiene han ga meg var utrolige
Sant? Jeg tar et lite trekk, slokker den og legger den i det hemmelige rommet.
For det er betjent parkering på Beverly Center.
Jeg måtte lære parkeringsleksen på jævla Beverly Center.
For når du legger jointen i askebegeret, røyker jævlene greiene dine.
Når de kommer med bilen, ser de på deg. "Jeg er stein."
Så jeg legger greiene vekk når jeg kommer til parkeringsbetjenten.
Jeg går ut av bilen, jeg går inn i butikken
hvor de har det jævla krystallnipset.
Det er bare meg og den hvite selgeren som jobber der.
Kjerringa sier ikke hei, og det er automatisk et problem.
Du skal si: "Hallo. Velkommen."
Jeg sa: "Faen ta hurpa, jeg skal ha det jævla krystallnipset,
for produsentkjerringene har de faens greiene,
så jeg må tåle frekkheten hennes."
Så jeg går bort, og jeg ser de små flodhestene i krystall.
Jeg synes flodhesten er det mest sexy faens dyret i den jævla jungelen.
Har du sett en flodhestkjerring gå?
Legger du merke til at hun utstråler: "Kom og ta meg.
Jeg er klar."
Så da mannen min sa: "Kom hit med flodhesten"...
"Kom og forsyn deg!"
Vakkert.
Så jeg ser på prisen. Den faens prisen er 525 dollar.
Den jævelen var omtrent så stor.
Så jeg sa: "Mo'Nique, ikke klikk av dette.
Du er stjerne i et populært show.
Du har råd til krystallnips til 525 dollar."
Så da jeg kommer til kassen...
...slår damen den inn.
Hun får aldri faens øyekontakt med meg.
Hun slår den inn og sier: "5025 dollar."
Jeg sa: "Unnskyld, hva sa du?"
Hun gjentok det, som om: "Visste den svarte ræva di ikke hadde råd."
Hun sa: "Fem tusen og tjuefem dollar."
Jeg måtte si at jeg ikke var Whit... Hva het den kjerringa?
Whitley Gilbert fra A Different World som måtte bevise at hun hadde råd.
Faen ta deg, kjerring. Nei takk. Ha en flott dag og sett den dritten tilbake.
For jeg kjører hjem, jeg røyker jointen min.
Marihuanaen jeg har,
gjør deg veldig kåt.
Vent.
Dere bare: "Å, bitch, å."
Men kåtheten øker i omganger.
Du blir ikke kåt med én gang. Det stiger.
Så jeg tok
strategiske trekk,
for jeg visste jeg skulle hjem. Ikke sant?
Idet jeg kommer hjem,
treffer det, det... treffer.
Idet jeg kommer hjem, er jeg på omtrent syv.
Jeg er ikke på "kom og forsyn deg".
Jeg er på "å faen". Skjønner? Jeg er der.
Så da jeg kommer hjem, er klokka omtrent syv.
Det første jeg gjør, er å gå ovenpå å hilse på mannen.
Det er det første jeg gjør,
jeg går opp trappa og hilser på den jævla mannen min.
Alle andre står i kø.
For lenge siden sa bestemor: "Når du går inn i det pokkers huset,
er mannen din den første du ser.
Når han kommer inn, bør han være den første du ser."
Jeg fulgte den regelen, jeg gikk ovenpå og hilste på mannen min.
Så gikk jeg inn og hilste på barna mine. Så gikk jeg ned og hilste på personalet.
Dere hørte meg. Personalet.
Så gikk jeg ovenpå igjen, og jeg lekte litt mer med barna.
Så gikk jeg ned igjen og opp igjen, jeg pratet mer med Sid,
så gikk jeg ned igjen og opp igjen.
Og så, kjerring, rundt 20 minutter senere, kommer tieren.
Jeg er der, for faen. På tide å komme i gang.
Denne snille jenta pratet og sang sanger.
Å, den pusen mjauet
Sier ting, hun sier
Så jeg går inn på soverommet og lukker døren, baby.
Jeg stiller meg i min mest sexy posisjon. Ut med høyre hofte.
Ikke sant? Du må åpne munnen akkurat nok.
Ikke som for å suge pikk, men så han tror du kanskje gjør det.
Og du må puste dypt, bare litt, ikke for mye.
Mannen min så på meg og sa: "Hva driver du med?"
Jeg sa: "Jeg er sexy for deg."
Jeg sa: "Du må komme hit og slikke på denne slikkepinnen."
Han sa: "Nei takk."
"Det er feil jævla svar. Vet du ikke at jeg er sjefen?
Vet du ikke at det er mitt pokkers hus, mine jævla biler, mine penger?"
Jeg sier det til meg selv. "Har det klikket for deg?
La meg spørre ham igjen.
Jeg gir ham en mulighet til å reagere riktig."
Jeg stiller meg opp igjen.
"Jeg trenger at du
kommer bort hit og slikker på denne slikkepinnen."
Han sa: "Kanskje jeg ikke var tydelig nok.
Jeg sa 'nei takk'."
"Nå er jeg såret, for pokker, for du svarte feil begge gangene.
Nå kjører jeg hardt. Hva er problemet ditt?
Har noe skjedd siden jeg gikk ned?
Har noen ringt? Hva er galt med deg?" Han sa: "Ikke noe galt med meg."
Jeg sa: "Det må det være,
når jeg sier du skal få slikkepinne."
Han sa: "Det er ikke noe galt med meg, men la oss prate.
Du dro klokken syv i morges.
Du dro på settet og ble der til rundt fem.
Så dro du til faens Beverly Center. Så fikk du ræva di hjem.
Du kom opp, gikk ned, kom opp, gikk ned,
og du vil jeg skal slikke på den slikkepinnen? Nei takk."
Jeg sa: "Det er svart kjærlighet!
Du skal slikke meg når som helst! Du trenger ikke være kjip!"
Jeg er såret. Jeg er stein og vil gå. Han sa: "Vet du hva, Mo'Nique?
Glem det. Få ræva di bort hit."
Jeg sier "nettopp" til meg selv.
"Du bør ta deg sammen."
Mange menn
Jeg gikk foran ham,
sto der
som den maskuline...
...figuren kvinnene i familien min var. "Du bør komme i gang."
Så tok han hånda si,
la den på godjenta mi
og begynte å fikle med slikkepinnen.
Jeg sa: "Å ja, kom igjen!"
Da han tok vekk hånda, visste jeg
at han gjorde seg klar for å slikke på slikkepinnen.
Jeg visste ikke at han tok hånda
han la på slikkepinnen min og holdt den under nesa mi.
Jeg sa: "Hva faen er det?
Hva faen er det? Vil du traumatisere meg?
Hva faen var det?" Han sa: "Det er slikkepinnen din!"
Bitch, jeg ble knust!
Hører dere meg? Hva faen kan du si i det øyeblikket?
Det er ikke en dritt du kan si. Om han sa musa di stinket forrige uke, kan du si:
"Faen ta deg, det var forrige uke." Men det var i øyeblikket!
Jeg tok av den jævla kappen.
Den måtte legges vekk. Det jeg måtte forstå, var
at ingen pratet om hygiene da jeg var ung.
Mamma sa aldri: "Ta vare på deg selv.
Når du er stor, holder det ikke med én dusj per dag.
Du må dusje morgen og kveld.
Om det er august, morgen, ettermiddag,
brunsj, på kvelden, før du legger deg og på natta."
Vask den ræva ofte." Ingen hadde sånne samtaler med meg.
Bortsett fra bestemoren min. Min fars mor.
Bestemoren min Mimi var alt for meg. Hun var omtrent så høy.
Hun var noen centimeter over kortvokst. Omtrent så høy, veldig mørk.
Og hun slet virkelig med det.
Men hun sa: "Mo'Nique, du er premien min."
Kan du se for deg at noen sier det til deg? "Du er premien min."
Så jeg trodde på alt bestemoren min sa.
Jeg visste hun aldri kunne si noe galt.
Alt hun lærte meg, baby. Jeg tok det til meg.
Så da jeg var 13 år... Jeg vil aldri glemme dette.
Da jeg var 13 år, ropte bestemor meg inn på rommet sitt.
Hun sa: "Nikki..."
Jeg sa: "Ma'am." Hun sier: "Sett deg."
Jeg sier: "Ja, ma'am." Hun sa: "Hør her.
Putt aldri pikk i munnen din.
Da eksploderer den." "Å faen," sa jeg.
"Jeg skal aldri ha pikk i munnen.
Vil ikke at den skal eksplodere!" "Bra," sa hun.
"Ikke ha pikk i munnen noen gang."
Det var den siste jævla samtalen vi hadde om pikksuging. "Bare ikke gjør det."
Så fra jeg var 13 år til 22 år, sugde jeg aldri pikk.
Eneste grunnen til at jeg gjorde det da jeg var 22 år,
var at han var snill. Han var snill.
Han var en så vennlig sjel.
Vi hadde en dagtids-date på en søndag. Det var vakkert.
Vi dro til en liten park, vi gikk rundt i havna og sånt.
Da han inviterte meg hjem, ville jeg absolutt det.
Vi dro dit. Vi drakk et glass vin. Vi bare satt og pratet og hadde det fint.
Han så på meg og sa: "Mo'Nique?" Jeg sa: "Ja?"
"Kan du vær så snill suge pikken min?"
Jeg sa: "Det gjør jeg gjerne."
Var ikke det en flott samtale? Ser dere hvordan vi gjorde det?
Og så sa jeg: "La meg fortelle deg noe.
Jeg har aldri sugd pikk før."
Han sa: "Mo'Nique, ikke vær redd.
Jeg skal lære deg å suge min pikk."
Jeg sa: "Så elskverdig.
Han skal lære meg å suge sin pikk, ikke en hvilken som helst en."
"Jeg skal lære deg å suge min pikk." "For pokker, dette er vakkert."
Så han sier: "Hør her.
Når jeg putter pikken i munnen din,
sug på den som om den er et damptog.
Du vet når toget forlater stasjonen?
Det starter sakte.
Så du suger sakte.
Så går toget fortere, du må sette opp farten.
Nå er det full fart!"
Han sa "tut, tut"!
Jeg hørte bestemor si: "Pikken eksploderer i munnen din!"
Jeg beit pikken hans så hardt!
Han slo meg så hardt at jeg falt av den jævla sofaen, bitch!
Jeg besvimte i omtrent 17 sekunder.
Da jeg våknet...
Jeg så på ham og sa: "Fengsel.
Du skal i fengsel, for du har angrepet meg!
Du prøvde å sprenge oss og det jævla kvartalet i luften!
Jeg lar deg ikke gjøre det!
Jeg skal redde kvartalet!
Jeg ringer politiet! Den svarte ræva di skal i fengsel!
Se på det jævla hodet mitt! Fengsel!"
Å, da politiet kom! Begge var nakne.
Vi sto nakne i leiligheten hans. Jeg er 22 år.
Man skulle tro puppene struttet, men de gjorde det samme som de gjør som 54-åring.
De var ikke som de skulle. De var gorillapupper.
Rett ned!
Så jeg står der naken. Og det var to politimenn.
En hvit og en svart.
Da de kom, og den hvite pratet først,
sa jeg: "Det er sjefen. Du skal i fengsel, for faen!"
Den hvite betjenten sa: "Hva skjedde?"
"Sir, han slo meg i hodet!
Og jeg... Jeg er svimmel.
Jeg vil han skal bli arrestert! Fengsel!"
Den hvite betjenten sier: "Sir, snu deg og legg hendene på ryggen."
Jeg sa: "Sånn, ja! Fengsel!"
Til den svarte betjenten involverte seg.
Han sa "vent" til den hvite betjenten.
"Ikke sett på ham håndjern." Jeg sa: "Å, han er sjefen."
Han spurte ikke meg. Han spurte den faens mannen!
Han sa: "Sir, forklar meg hva som skjedde."
Han sa: "Takk, bror." Jeg sa: "De bruker faens kodeord."
Han sa: "Sir, hun sugde pikken min."
Jeg bare: "Å."
Det hørtes da veldig ille ut?
"Det er vondt! Du trenger ikke si det på den måten!"
For da så alle på meg som om jeg var kvartalets siste hore!
Så spør han: "Unnskyld, hva sa du?"
"Jeg sa hun sugde pikken min.
Jeg prøvde å lære henne opp til å suge som om toget forlot stasjonen.
'Når jeg putter pikken i munnen din,
suger du som om det begynner å bevege seg."
Jeg ser den svarte betjenten etterligne tog med fyren.
Jeg sa: "Han har også lært noen å suge pikk. Faen!"
Etter han hadde forklart, så jeg på politimennene og sa:
"Dette er en jævla terrorist.
Han er terrorist og full av bomber.
Dere må låse ham inne." Da ble det alvorlig.
De sa: "Hvor er bombene? Hvor er eksplosivene?"
Jeg sier: "I pikken hans! Pikken er full av bomber!
Full av bomber!
Han skal sprenge kvartalet! Jeg har reddet alle!
Jeg er en helt
Ta ham!"
Den svarte betjenten tok ut walkie-talkien
og sa: "Vi har en EFP."
Jeg vet ikke hva en EFP er, så jeg tenker over det.
Du har en ereksjonsfeil-penis. "Det er ikke det det er, sir.
Han har bomber i pikken. Han skal sprenge oss!"
Han sa: "EFP, raskt!"
Da jævlene kom for EFP-en,
sto det for "emosjonelt forstyrret... person."
Jeg bare: "Hvem var det?"
Baby, da de tok på meg tvangstrøya
og kjørte meg til psykiatrisk avdeling...
Jeg hadde ikke undertøy. Bare jakka og horeræva mi!
De holdt meg der i 72 jævla timer og evaluerte meg.
En dame ved siden av spurte hvorfor jeg var der.
Jeg sa: "Bitch, jeg reddet nabolaget!
Pikken hans skulle til å eksplodere, og jeg beit den!"
Hun sa: "Det er derfor jeg er her også. Bestemor sa det samme."
Og da jeg dro derfra,
gikk jeg rett til min faens bestemors hus.
Jeg sa: "Mimi,
du sa at pikken ville eksplodere
om du puttet den i munnen." Og bestemor humret.
Hun sa: "Å Nikki, én dag vil du forstå det."
Da gikk onkel Tina forbi og sa: "Derfor er jeg lesbe."
Ja, det sa hun. Sånn vokste jeg opp.
Jeg vokste opp med det, og når jeg sier at bestemor
var utrolig...
Ikke sant?
Hun behandlet meg som om solen sto opp med meg.
Den gikk faen ikke ned før jeg la meg.
Om jeg våknet tre på natten og sa: "Mimi, jeg er sulten",
ville bestemor steke tre kyllingvinger til meg.
Litt jævla potetmos. Ikke fra pakke. Hun kokte dem, dere.
Bønner og to skiver pokkers loff.
Derfor er kjerringa feit nå. Hun matet meg godt.
Så fulgte hun meg opp og la meg i sengen.
Hun satt der når jeg sovnet.
Og når jeg våknet igjen, satt hun der.
I hennes øyne var jeg alt.
Og bestemoren min har en datter.
Men vi kaller datteren "onkel Tina".
Noen av dere fikk spesialundervisning med meg. "Hva mener hun?"
Onkel Tina, om hun gikk inn her nå, ville du trodd du så på en mann.
Hun har helskjegg. Hun bruker noe som presser ned puppene.
Hun har noe i buksa som gjør at det ser ut som hun har pikk.
Og hun bruke herreklær og -sko. Alt med onkel Tina er mann.
Så for dere i LHBTQ-miljøet, jeg vil dere skal høre meg.
Jeg respekterer alle faens sammen som er frie nok til å være seg selv.
Jeg respekterer de som sier: "Jeg driter i hva du mener eller sier.
Jeg står i dritten min."
Og når folk alltid har dritt å komme med og er så jævlig nysgjerrige,
vit at det er de som vil vite hvordan det egentlig er.
De bøyer seg lengst frem, så ikke bli fornærmet.
Bare vit at de vil ta imot.
Bestemor klarte ikke forstå
at hun hadde... en homofil datter.
Hun elsket henne bare på privaten.
Hun gjorde det ikke i offentligheten.
For kirken hadde ødelagt bestemor.
Den jævla kirken i våre miljøer
gjør mye dritt med oss og ødelegger pokkers familier
som om de ikke gjør annet.
De gjør det "i Jesu navn". Jeg så den dritten skje med min søte bestemor.
Hun taklet ikke at hun hadde en pokkers datter
som var pokkers homofil, baby.
Jeg så på dem når de gikk ut sammen.
Og selv måten tante pustet på, plaget bestemor.
"Hvorfor puster du sånn?" Jeg tenkte: "Hva faen?
Skal hun holde pusten? Blir homofilien borte da?"
Og onkel Tina
var veldig ærlig med meg da jeg var liten,
for det hen visste, var at jeg ikke dømte.
Jeg visste ikke hvordan. Alt jeg visste, var å være mot deg sånn du var mot meg,
og onkel Tina var veldig snill mot meg da jeg var liten jente.
Én jul, jeg var omtrent syv år...
Alle de voksne er i spisestua. Jeg er på kjøkkenet.
Barna er i stua og leker. Hvorfor i helvete var jeg på kjøkkenet?
For det var jeg, ikke sant? Paier, kjeks og kake, bitch.
Jeg var på kjøkkenet
Ikke sant?
Onkel Tina kommer inn og sier: "Nikki?" Jeg sa: "Ma'am?"
Hun sa: "Jeg er lesbe."
Jeg sa: "Jeg også."
For hun sa det så fint. "Jeg også, bitch. Jeg er det."
Og da sa hun: "Nei. Jeg er maskulin lesbe."
"Jeg også! Jeg er også maskulin lesbe."
Så sa hun: "Nikki, jeg knuller damer."
Jeg sa: "Ok."
For jeg hadde ikke noe å si til det. Jeg hadde ingenting å si.
Og jeg så de to damene slite.
Jeg så dem slite slik til bestemor forlot denne verden.
De bare klarte ikke å enes.
Fordi hun trodde hun var en fiasko.
For hun fødte et homofilt barn.
Kirken hadde ødelagt henne så mye at hun trodde datteren var en synd.
Og sånn behandlet hun henne.
Tenk deg forvirringen min som barn,
for for denne damen var jeg alt.
Men den som er din,
kan du ikke legge armene rundt på grunn av hvordan hun ble født.
Og jeg så dem slite.
Å, jeg så dem slite.
Og da bestemor forlot dette stedet, ble onkel Tina en hjemløs fyllik.
For hun kunne ikke forstå hvorfor moren hennes
ikke kunne elske henne på den måten hun trengte å bli elsket.
Og jeg følte...
Jeg følte meg som en pyse
da bestemor døde.
For jeg kunne ikke fortelle bestemor
hvem barnebarnet hennes egentlig var.
For jeg ville ikke bli elsket privat.
Jeg elsket hvordan hun elsket meg.
Om vi gikk til butikken, og jeg var på en forside,
passet hun på at alle i den jævla butikken visste
at jeg var barnebarnet hennes og jeg var premien hennes.
Så jeg kunne ikke fortelle bestemor
hemmelighetene mine.
Og fantasiene mine.
For jeg ville ikke at hun
skulle elske meg privat og ikke at hun skulle dø
med tanken om at hun var en fiasko.
For om jeg hadde fortalt...
...hemmelighetene mine...
...ville hun dødd med tanken om
at hun mislyktes.
Jeg vet dere ser på meg og tenker: "Vent nå litt, bitch.
Er du en pokkers lesbe?"
Nei, det er jeg ikke... hundre prosent.
Jeg kunne ikke si det høyt. Vet dere hvor hardt det er å holde på en hemmelighet?
Hemmeligheter gir kreft.
Noen av dere har hemmeligheter. "Ikke se på meg.
Dritten er på vei ut om jeg åpner munnen. Hemmeligheter!"
Men når du blir født med det,
er det ingenting du kan gjøre med det.
Ingenting.
Og vit at jeg prøvde.
Jeg prøvde å knulle det vekk
fordi jeg ikke ville bli behandlet som om jeg var syk
eller at noe var galt. Jeg prøvde å knulle så mange menn som mulig.
Jeg var ikke hore-hore,
men jeg var en tredjedel. Jeg var kvart hore.
Nikki Parker var: "Hei, professor Oglevee!"
Det var mange sånne i verden!
Men jeg holdt på hemmeligheten og lovet meg selv
at jeg aldri ville si det til noen.
Jeg ville ta det med til graven.
For jeg så hvordan de behandlet
de med den sykdommen i familien.
De fikk oss til å tro at det var en sykdom.
Ikke sant?
Én kveld var den lysten så sterk.
Jeg sov i senga mi.
Og den lille greia prikket meg på skulderen. "Fitte, fitte."
Jeg lå i senga og var så jævlig redd, for dette er min tredje mann.
Ikke sant?
Det er min tredje, baby.
Det er den...
...som elsket meg på mitt verste.
Som om jeg var på mitt beste.
Det er den, baby...
...som får meg til å føle meg som ingen andre på jorden
har fått meg til å føle meg. Det er den.
Noen spør hvorfor jeg kaller ham "Daddy".
La meg være tydelig. Fordi den fyren oppdrar meg.
La meg fortelle hvorfor jeg kaller ham "Daddy".
Han gir meg alt faren min
enten ikke kunne eller ikke ville gi meg, for faen.
Derfor kaller jeg ham "Daddy".
Når du har en svart mann som gjør alle dine feil riktige...
Baby, jeg lå i senga den natta og var så redd.
Jeg var så redd.
Jeg tenkte: "Dette er ikke det han ble med på."
Han ble med på deg, bitch. Ikke deg og en annen bitch.
Så hva gjør du?
Hva gjør du når du ligger ved siden av den
som kjenner deg bedre enn du faens gjør selv?
Fordi de ga deg mer oppmerksomhet som barn enn du ga til deg selv, for faen.
Og jeg ligger i senga, og greia på ryggen er så vanskelig
at den gjør meg syk, mentalt, fysisk, åndelig.
Jeg kan ikke fortelle noen hva jeg ble født med.
Jeg måtte vekke fyren fra søvnen.
Jeg var så redd. "Når jeg sier dette, ikke gå fra meg.
For da dør jeg. Men jeg må si det, for du kjenner meg,
du vet at noe er galt og har vært det i årevis."
Men fordi jeg er kjendis og stjerne, kunne jeg skjule det.
Jeg kunne skjule det med vakre ting.
Men den kvelden måtte masken av.
Og jeg måtte vekke ham.
Jeg sa: "Daddy, jeg må fortelle deg noe."
Han sa: "Mama, hva er galt?"
Jeg sa: "Jeg har en hemmelighet.
Og lov meg at når jeg sier det, vil du ikke gå fra meg."
Han sa: "Mo'Nique, det er ingenting du kan si
som gjør at jeg går fra deg."
Jeg sa: "Ok. Nå skjer det."
Jeg sa: "Daddy..." Han sa: "Vent litt, bitch.
Har du drept noen, bitch?"
Jeg sa: "Nei, jeg har faen ikke drept noen."
Han sa: "Ok. Fortsett."
Jeg sa: "Daddy..."
Hjertet mitt hamrer, for det er første gang
jeg gjør meg klar for å si det høyt til noen.
Jeg sa: "Daddy, jeg vil være med en annen dame, seksuelt."
Og han så på meg,
så vakkert og tålmodig og omtenksomt,
og sa: "Bitch, jeg også!"
Han sa: "Du finner kjerringa, så knuller vi henne sammen!
Er det det som har plaget deg i så mange år?"
Han sa: "Fitte er fantastisk!"
Jeg bare: "Virkelig!" Han sa: "Bitch, gå og skaff deg fitte."
"Det må forbli en fantasi," tenkte jeg.
"For jeg kjenner meg selv. De ville pratet om meg i LHBTQ-miljøet.
De ville sagt: 'Hurpa kjemper for likhet,
men vil ikke gi likhet selv."
For når du har slikket meg... Takk.
"Vil du ha kaffe eller noe?"
"Nei, ma'am.
Ikke plassér fitt... Nei!"
"Vel, Mo'Nique, jeg knullet deg, bitch, og takk!
Du er snill.
Du er smart.
Du er viktig!"
Folk spurte meg...
"Hvordan klarer du
å fortsette?
Hvordan klarer du, kjerring, å fortsette?"
For når du blir født som en feit, liten, svart jente,
vil du bare bli bekreftet og godtatt. Det er alt du vil, for faen.
Du vil bare at jævlene skal godta deg.
Og du gjør alt du kan for å bli godtatt.
Du kjemper for den jævla godkjennelsen.
Da jeg ble eldre, tenkte jeg: "Vet du hva? Du må godta ting og være bekvem med det."
Så jeg måtte godta det
at pappa var en faens alkoholiker og virkelig ga faen i familien.
Jeg måtte akseptere det at moren min var en faens gambler
og gamblet vekk hva som helst, for faen.
Jeg måtte akseptere det
at min eldste bror var en faens overgriper.
Jeg måtte akseptere at min andre bror
skrev under dokumenter med mitt navn og ødela ryktet mitt.
Jeg dømmer ikke. Det er som det faens er.
Det tillot meg å akseptere det når folk fortalte meg hva jeg ikke var.
Når jævler sa jeg ikke var noen Dave Chapelle,
ingen Amy Schumer og ingen Chris Rock.
De jævlene hadde rett.
Fordi jeg heter Mo'Nique.
JEG ELSKER DEG, MO'NIQUE
Mo'Nique!
Tekst: Ida Aalborg