Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Mo'Nique är galen. - Pengar över integritet.
Mo'Nique är en legend.
- Hon brände för många broar. - Vilket proffs!
- Det är min tjej. - Dagens åsna!
Hon är knepig.
Är Mo'Nique en legend?
Hon brände för många broar.
- Hon är instabil. - Dagens åsna!
Hennes karriär är över.
Tack för uppmuntran.
Nu kör vi.
Herregud, baby!
Kom igen, baby!
Åh baby!
Åh, Atlanta, Georgia!
Atlanta, Georgia!
Åh baby!
Jag tänker bara suga i mig alltihop!
Åh, min baby!
Vi gjorde det, baby! Vi gjorde det!
Mo'Nique!
Står jag på den här jävla scenen?
Jag ska säga er att jag gör allt för att inte bryta ihop och gråta nu.
Jag ska säga er en sak. Jag är så tacksam.
Jag är så tacksam.
Jag vill tacka varenda jävel som stöttade mig, för fan!
Jag vill tacka varenda jävla cheerleader, för fan!
Jag vill tacka varenda blatte som köpt en biljett.
Du med, vita baby.
Jag vill fanimej tacka varenda en!
I kväll, när ni lämnar mig, kommer ni förstå vem fan jag är.
När ni går härifrån kommer ni förstå varför i helvete jag gör som jag gör.
I kväll, när ni lämnar den här jäveln, kommer ni säga: "Bitch, nu fattar jag!"
Åh baby. Det folk inte förstod om mig,
det folk inte visste om mig när de kastade sina dolkar
och kallade en bitch för allt möjligt,
och sa vad jag inte var och snackade en massa skit.
Och de sa: "Mo'Nique, hur kan du uthärda skiten som dessa människor säger till dig?
Det verkar bara glida av din jävla rygg."
Det folk inte vet om mig...
Och jag trodde aldrig att jag skulle säga det här på tv, live,
på grund av det stigma som följer.
Det de jävlarna inte vet är att det här är en bitch som har gått i specialklass.
Ni måste få se hur det ser ut.
Jag vill att ni ska se hur i helvete specialundervisning ser ut!
Jag vill att ni ska se hur den långsamma skolbussen ser ut!
Ni måste fatta.
Det där är jag, för fan!
Det är jag!
De kallade mig varenda jävla fult ord de kunde hitta på, från sjuan till nian.
En bitch fick specialundervisning.
Hörde ni vad jag sa?
Special, alltså.
Undervisning.
En bitch som hoppar dubbelhopprep. Åh, special! Undervisning!
Specialundervisning.
Om du tänker döma nån, baby, måste du fatta vad du har framför dig.
Ni ser en bitch som under middle school, i sjuan, åttan och hela jävla nian,
gick i specialklass.
Jag vill säga nåt direkt, så att ni inte börjar göra research.
Jag tror verkligen att det var ett misstag.
Jag tror att det var ett jävla misstag, för jag fick inte hem nåt brev.
Det var inget föräldrasamtal.
Det var ingen jävla dialog med utbildningsnämnden.
Just när jag dök upp, för fan...
...till min jävla middle school, bitch.
Jag dök upp i mina nya grejer. Jag hade stil, i mina coola jeans, baby.
Min jävla vita T-shirt och matchande vita skor, bitch.
Jag var redo för sjunde klass.
Och jag lade märke till att jag inte fick hem ett skit...
...om vilken klass bitchen skulle gå i.
Så jag sa: "Det här jävla året kommer att bli speciellt.
De har inte skickat hem det. Jag får ta det i skolan.
Vilken speciell skit!"
Och när man kommer in står ens namn där...
...på en jävla tavla.
Där det står vilken klass man ska gå i.
Där står namnen och alla barn rusar dit: "Jag ska gå i den klassen!"
Och jag tittar på den jävla tavlan.
"Bitch, få se din tavla. Vad står det på din?"
Min skit låg i ett kuvert.
Okej? Min jävla skit låg i kuvertet.
Jag visste att det var nåt knas, men jag har alltid varit positiv.
Jag har alltid sagt att det jävla glaset är halvfullt.
Så när jag såg min skit i kuvertet sa jag automatiskt:
"Åh, bitch! Det här kommer att bli nåt speciellt!
De stoppar skiten i kuvertet, bitch."
Så när jag öppnade kuvertet...
Han där bara: "Vad stod det, bitch?"
Det ska jag tala om.
Det stod "B...217".
Okej?
Jag bara: "B står för 'så jävla bäst'.
Jag är den bästa bitchen här uppe. Jag går till rum 217 alltså.
Jag är på andra våningen i den här jävla skolan.
Inga bitchar får komma till andra våningen om de inte är speciella.
Jag ska till B217."
Så när jag kom upp till rum 217 såg jag inget jävla B, men jag sa:
"Okej. Det är fortfarande 217, för fan!"
Så jag går stolt in i klassrummet. I min nya outfit.
Och läraren där, jag ger henne mitt papper.
För hon säger: "Jaha, vem är du?"
Jag sa: "Monique Imes."
Hon sa: "Jag ser inte ditt namn på mitt papper."
Jag sa: "Men jag har det här pappret."
Och när hon tog det förbannade pappret småskrattade hon lite.
Jag fattade inte varför, men jag tänkte: "Hon kan dra åt helvete, jag är bäst.
Åt helvete med henne!" Eller hur?
Så hon skrattar till och säger:
"Nej, inte den här 217. Du ska till första våningen, längst bak."
Så B:et stod för "bak", bitch.
Bak. Gå längst bak, bitch.
Så när jag kommer till det jävla B217
och kliver in i det förbannade klassrummet
och jag ser en bitch där inne med en hel jävla hjälm...
...och nåt jävla hakband, så säger jag: "Åh jävlar!"
Och sen sa jag optimistiskt:
"Det kanske är hennes modestatement. Vi går ändå i middle school."
Hon säger: "Jag ska jävlas med dem med den här hjälmen."
Och hon bär den skiten, eller hur?
Och när jag sätter mig ner får jag syn på en liten vit kille.
Och han hade hällt lim...
...i sin förbannade jävla hand.
Visst, jag gillar underhållning. Jag älskar fan underhållning.
Jag var cheerleadern. Och jag tittade på medan limmet torkade.
Sen började han rulla runt det i sin jävla hand.
Lilla Timmy vet att jag tittar på honom, så nu blir han en trollkarl. Han liksom...
Sen sa den jäveln...
Jag bara: "Bitch, jag går i specialklass!
Jag går i specialklass, för i helvete!"
Men tror ni att jag blev helt knäckt?
Jag såg det fina i det, för när jag såg på tavlan vad fan de skulle lära ut,
så sa jag: "Jag tänker fucka med dem här. Primärfärger och jävla sekundärfärger.
Toppbetyg!"
Och det var då jag fick reda på
att min mamma var analfabet.
Ni är så jävla sjuka.
Ni är så jävla sjuka som skrattar åt att min jävla mamma inte kunde läsa.
Vilka sjuka jävlar ni är!
Det var inget vi pratade om. Vi hade inget samtal.
Man började bara observera skit.
Jag var väl kanske inte den akademiskt smartaste bitchen i rummet,
för jag var i det bakre specialundervisningsrummet.
Men det är okej.
Jag märkte när saker var annorlunda.
För jag var väldigt observant. Jag hade koll. Okej?
Och jag hittade ett brev från läraren. Den jäveln skickade hem en lapp med:
"Monique... pratar för mycket."
Så det är inget nytt jag gör, hörrni. Jag har gjort det i hela mitt jävla liv!
"Hon pratar för mycket och har blivit en distraktion.
Och än gång, vi måste ha ett föräldrasamtal."
Jag hade redan läst den jävla lappen.
Så jag ska ta med den hem.
Ni ska veta att jag är ärlig. Jag är ärlig, bitch.
Om jag gör fel så är jag ärlig och säger: "Jag fuckade upp det här."
Så på vägen hem är bitchen nervös.
Jag ska ge mamma brevet om att en vit man tycker att bitchen snackar för mycket.
Och han är inte den enda. Min mamma har också sagt det.
Det är därför min familj inte gillar bitchen just nu.
Eller hur?
Så när jag kommer hem ger jag henne det jävla brevet.
Och hon öppnar den jäveln.
Nu ska jag berätta en sak.
När jag sa att jag skulle säga det här på scen, så sa min man...
- Vad sa han? - Jag ska ju berätta.
Han sa: "Mama, kalla inte din mamma för analfabet. Det är rätt taskigt."
Jag har känt min man sen andra året i high school, sen vi var 14 år gamla.
Och han är en av de snällaste jävlar jag nånsin har träffat.
Så jag såg på honom och sa: "Jag tänkte väl...
...att du skulle säga nån sån snäll skit.
Jag har känt dig sen andra året i high school.
Men du har också känt mig sen andra jävla året.
Hon hade inga lässvårigheter. Den där bitchen var analfabet!"
Okej, så jag ger henne det förbannade jävla brevet.
Och jag väntar på smällen.
Jag väntar på att hon ska säga: "Har jag inte bett dig hålla käft?"
Jag väntar på den jävla smällen.
Hon tittar på brevet.
Hon tittade upp på mig.
När hon såg på mig log jag lite.
Jag spelar med hela vägen. Jag vet inte heller vad det står.
Hon tittade ner på brevet igen, sen såg hon på mig och sa:
"Nikki, det här är jättebra."
Jag sa: "Åh, bitchen kan inte läsa!
Vad fan, din mamma kan inte läsa alltså!"
Jag dömer inte. Det är bara så det är!
Kunde inte läsa, för i helvete.
Sen visade jag henne lite barn-tv för att ge henne ledtrådar.
"Fru, kost... Frukost."
Man skulle kunna tro att det inom specialundervisningen
inte skulle kunna förekomma rasism.
Att det inte kunde finnas diskriminering inom den jävla specialundervisningen,
för alla där har ansetts speciella, bitch.
Och inte som i: "Åh, de är speciella."
Som i: "Åh, de är speciella."
Vi har hamnat på uppfuckad-listan allihop.
Varenda en av oss här har hamnat på kasta bort-listan.
Varenda en av oss har blivit medicinerade. Ja, mig medicinerade de inte.
Läraren hette mr McKinney.
Och mr McKinney var en vit man.
Och han var en vit vit man.
Alla vita bara: "Bitch, vadå vit vit?"
Såna som inte gillar svarta.
En vit vit.
Jag går i sjunde jävla klass, baby.
Och ni måste fatta vilken glöd jag föddes med.
Jag föddes med den här jävla glöden. Det var inget jag började med.
Jag föddes med en jävla kämpaglöd.
Jag föddes med glöd som sa: "Om det är fel, kämpa emot."
Jag föddes med den helvetes jävla glöden, okej?
Så en dag sitter vi i klassrummet.
Och mr McKinney reser sig upp och säger: "Lyssna nu.
Om jag ropar upp ditt namn ska du gå till höger sida av klassrummet.
Om jag inte ropar upp ditt namn, gå till vänster sida av klassrummet."
Bara den uppmaningen tog oss 20 jävla minuter.
Jag hade så jävla kul: "Vilken sida?"
Eller hur?
Och när alla väl var på sin plats
så märkte jag att alla vita ungar var på höger sida
och alla svarta ungar var på den vänstra jävla sidan.
Han säger till de vita ungarna:
"Okej, ni har era målarböcker, ordpussel och byggklossar.
Ni kan ägna er åt det."
Sen kom han och ställde sig framför oss.
Han sa: "Och för den här gruppen..."
Och när den jäveln sa "den här gruppen"...
Åh, Malcolm X sa: "Bitch, det är din tur."
"Den här gruppen, er tänker jag lära hur man använder korrekt grammatik."
Jag räckte upp min jävla hand.
Mr McKinney sa: "Ja, Monikew?"
För det var inte mitt jävla namn.
Så jag fortsatte räcka upp min jävla hand.
Sen såg den vita mannen på mig och sa: "Ja, Monique?"
Jag sa: "Jag måste gå till kontoret."
Han sa: "Varför måste du det?"
"Så att jag kan ringa min pappa."
Han sa: "Varför måste du det?"
"Så att jag kan berätta att du har delat upp klassen.
Du har vita barn där borta och de svarta barnen här.
Och du tänker lära oss att prata.
Och lilla Timmy åt just en hel skål med lim."
Baby, den jävla vita mannen såg på mig som om:
"Bitch, om jag kunde ta på mig min huva nu..."
Han fortsatte stirra på mig.
Förfäderna sa: "Bitch, fixera den jäveln och släpp inte ögonkontakten, för fan.
Du ska fan inte ens blinka."
Sen sa han: "Tillbaka till era platser." Okej, det är fan helt rätt.
Den vita mannen gillade inte mig, men jag satt längst fram
för jag ville att han skulle se mig varenda jävla dag.
För jag visste hur jävla slug han var. Jag finner mig inte i sånt.
Om du går för långt tänker jag dra fram dig i ljuset varenda jävla gång.
Jag går i sjunde jävla klass.
Och jag mötte så underbara människor. Det ska ni veta.
Jag mötte underbara människor som vi anser vara speciella.
De var så förbannat jävla underbara
och rika i sina jäkla berättelser och i sin historia.
Och jag satt i det jävla klassrummet och kunde bli så sjukt förundrad
över deras förträfflighet.
Och jag satt längst fram. Och jag satt bredvid två riktiga mobbare.
Ni ska veta att jag inte står ut med några jävla mobbare.
Och de här två mobbarna snackade skit om bitchen längst bak med hjälmen.
Och bitchen längst bak med hjälmen störde inte en jävel.
Hon var bara vänlig och pratade så här.
När jag kom in gjorde hon så. Jag bara...
Och det var så vi kommunicerade. Det var underbart.
Jag frågade aldrig om den där hjälmen, hon knep käft, och vi kom bra överens.
Så mobbarna som ville jävlas med bitchen med hjälmen,
jag tolererar inte sånt.
Så hela veckan lång snackar de skit om vad de tänker göra
med jäveln med hjälmen och hakbandet.
Jag tänker: "Nej, bitch. Jag vägrar låta det ske."
Jag tänker lägga mig i.
Så på torsdag tänker jag stå upp mot de här bitcharna.
Vi är alla speciella, bitch.
Okej?
Jag är redo för den här skiten, okej?
Så jag säger till huvudbitchen... Vi har huvudbitchen och fjäskbitchen.
Det är två mobbare, men den ena är ledare. Och så har vi fjäskbitchen.
På allt som ledaren säger svarar fjäskmobbaren bara: "Mm-hm."
Och det gjorde mig förbannad som fan.
Så på torsdagen, när vi ska lämna skolan,
är jag redo att låta mobbarna veta att jag inte gillar skitsnack.
Jag ska låta min syster veta att ni tänker jävlas med henne med den jävla hjälmen.
Så jag tänker stå upp mot dem.
Och jag säger: "Hörrni, jag säger åt henne i morgon
att ni tänker jävlas med henne för att hon har den där hjälmen.
Jag trodde att jag hade skrämt bitchen genom att säga den skiten till henne.
Den jäveln såg på mig och sa: "Din feta, efterblivna bitch, du kan dra åt helvete."
Jag sa: "Åh, det var inte rätt svar.
Åh, den här bitchen är speciell!"
Ni fattar.
Det jag inte insåg var att mobbarbitcharna kom från östra Baltimore.
Och alla från Baltimore vet att bitchar därifrån, de kan slåss!
De stampar. De stampar ner bitchar på marken.
Så jag går dit och säger till Elizabeth:
"Lyssna nu, Elizabeth.
De där två mobbarbitcharna har snackat skit om dig hela jävla veckan.
Så när de kommer tillbaka måste du ta itu med Oletha först.
Du måste knäcka henne först.
Så fort hon kommer hit och frågar nåt om din jävla hjälm,
så tittar du på bitchen som...
Sen för du bak ditt huvud med hjälmen och drämmer till bitchen rakt i munnen.
Så hårt du kan, bitch.
Slå till bitchen i hennes jävla mun och slå ut tänderna på henne."
Bitchen såg på mig och sa...
Och jag sa: "Vad fan?"
Jag stannade upp och såg på den bitchen och jag sa: "Jag diggar dig, bitch.
Jag diggar de här jävla ljudeffekterna."
Då säger mr McKinney...
"Elizabeth, sluta skratta."
Jag bara: "Jaha, är det så den här bitchen skrattar?"
"Åh bitch, vi ska ha så kul!"
Från den dagen...
...till den här dagen,
är Elizabeth och jag fortfarande så jävla bra kompisar.
Och det är här det blir vackert.
Elizabeth kunde inte prata med den där hjälmen på.
Hon kunde inte prata.
Och inte heller skratta så som vi känner ljudet av skratt.
Men när hon tog av sig hjälmen
kunde hon tala lika tydligt som du och jag.
Hon hade bara ingen kontroll över sin jävla hals.
Och jag blev så hedrad den dagen då hon tog med mig in på toan i nian.
Vi visste att vi skulle gå skilda vägar och inte kunde behålla vår vänskap.
Vi var för unga för att få våra föräldrar att skjutsa oss till varandra.
Och hon tog med mig in på toaletterna i nionde jävla klass
och hon gjorde så här, som för att säga: "En sekund bara."
Och hon tog bort det förbannade jävla hakbandet
och tog av sig den satans hjälmen, och sa: "Monique..."
Jag sa: "Bitch, vadå?"
Åh, vi skrattade så jävla mycket då!
Bitchen sa: "Jag kan prata utan den där jävla hjälmen."
Så...
...jag växte upp
på Äkta Blatte Boulevard.
Jag vill att ni ska fatta, baby.
Jag växte upp i Baltimore, Maryland, på Äkta Blatte Boulevard
hos några äkta blattar.
Och på Äkta Blatte Boulevard är den första regeln
att man inte fuckar med nån som inte fuckar med en,
för man vet inte vem man fuckar med och man kan bli helt jävla uppfuckad.
Så går det till på Äkta Blatte Boulevard.
Bara så att ni fattar var jag kommer ifrån, baby,
så kommer jag från Äkta Blatte Boulevard.
De muckade utan att veta att den här bitchen skulle ge tillbaka.
De visste inte att hon kommer från Kongo. Jag är en gorilla.
Så...
Jag hade en morbror Donald.
Min morbror Donald var så otrolig och så fantastisk.
Min morbror Donald var väldigt mörk.
Och väldigt gay.
Och är man född på 30- eller 40-talet och är väldigt mörk och väldigt gay
har man så mycket emot sig att ni inte ens kan föreställa er.
För ens egen familj vill inte ens ha med en att göra
när man är väldigt mörk och väldigt gay.
Och jag såg dem frysa ut min morbror Donald.
Jag såg dem kasta bort honom fast han bodde i samma hus som dem.
Men jävlar vad han underhöll mig.
För varenda jävla fredag var min mamma hemma hos sin mamma och spelade kort.
Och när jag säger att de var spelare vill jag att ni lyssnar noga.
De var spelare.
Jag växte upp med knarkare, spelare, alkoholister och satans fittförsäljare.
Min moster skulle aldrig erkänna, men jag vet att bitchen sålde fitta
till försäkringsmannen, för han gick upp på övervåningen.
"Vad är det för jävla försäkring du säljer alltså?"
Och hon såg på mig och sa: "Hyran, bitch." Okej då.
Sån var min uppväxt.
De satt runt det där matbordet, baby. Och snacka om att det låg pengar där.
Pitty Pat, Tonk, Pokeno.
Vad de än kunde spela spelade de för i helvete.
Och alla hade det svårt.
Så de spelade om skit de inte ens hade.
Det var deras mamma och alla hennes barn.
Första gången jag såg det trodde jag att de i slutet av kvällen skulle säga:
"Okej allihop, ge tillbaka nu. Ta ert skit. Det här var kul."
Men de bara: "Du förlorade alltså."
Och varje fredag gick min morbror Donald till baren.
Och varje fredag var det tre blattar som spöade honom. Varenda jävla fredag.
De tog hans pengar och skickade hem honom full som fan.
Men jag respekterade dem, för de spöade honom aldrig och tog all hans skit.
De tog bara tillräckligt för att kunna fortsätta dricka och ta en taxi hem.
Det var respektfulla fyllon.
De spöade inte upp honom och lämnade honom tomhänt.
Och han kom hem varje jävla fredag, helt förstörd.
Jag satt på min stol i matsalen och de spelade sina jävla kort.
Och han gick från ytterdörren till köket.
Det var inte långt, ytterdörren...
...till köket.
Och mellan är den jävla matsalen, okej?
Och han gick till det jävla köket och tog fram en varmkorv.
En sabla varmkorv ur paketet.
En varmkorv ur det jävla paketet och satte den på en gaffel alltså.
Inte i en kastrull där man kokar den jäveln.
En gaffel bara, och på med elden och står över elden med korven på en jävla gaffel.
Jag bara: "Visa vad du går för. Jävlar vad jag älskar det här."
Och sen börjar han skälla ut de jävlarna som just spöade upp honom på baren.
"Kom nästa fredag så kommer jag fucka upp er allihop.
Ni jävlas med fel person. Jag är Donald och jag spöar alla.
Jag kommer fucka med dig, med din bitch, med alla."
Jag sa: "Ja, morbror Donald, fucka med dem."
Det är vad jag tänker medan jag blir road.
Då säger min mormor: "Donald, jag är så trött på din bullshit.
Om du sa det till dem i stället
skulle de inte jävlas med dig och du skulle ha dina pengar.
Håll käften nu, för fan!"
Min morbror Donald kom ut ur det jävla köket och nyktrade till
och böjde sig över min mormor, som är hans jävla mamma, och sa:
"Mamma, du kan kyssa min kuk."
Så där reagerade jag också.
Men jag var så sjukt jävla underhållen!
Så Lee Daniels, den kvällen då jag sa "du kan suga min kuk om jag hade en",
det var för att hedra min morbror Donald!
Mitt sätt att säga till morbror Donald: "Du är fortfarande här!"
Ja, baby! Det är min morbror Donald, Lee!
Och när jag säger att jag växte upp med starka, svarta kvinnor, lyssna noga.
Jag växte upp med starka, svarta kvinnor.
Jag menar den förbannade jävla styrkan som är helt otrolig och obestridlig.
Jag växte upp med sjukt starka svarta kvinnor.
De var så jävla starka och så jävla fel
och så jävla sorgliga och så jävla bittra
och så jävla arga och så jävla sluga.
De var allt det där. De var så jävla starka.
Tills de hade fel.
Så när jag fick se allt det som liten flicka,
vad tror ni att jag blev för slags kvinna?
Vad tror ni att jag blev för slags kvinna för en jävla man?
Vill ni snacka om en boss bitch?
Om du skulle öppna ordboken och slå upp "boss bitch"
så var det en jävla bild på mig där.
För det var så jag blev uppfostrad.
Min pappa sa: "Den som tjänar stålarna sätter reglerna."
Jag har alltid varit bitchen som tjänade stålarna,
så jag har alltid satt de jävla reglerna.
Och det var inget samtal.
Det var bara energin som kom in i det jävla förhållandet.
Det var bara de samtal som fördes: "Då ses vi klockan nio, då?"
"Bilen hämtar dig klockan tre."
Det förstods bara.
Jag var sån.
Det är därför jag är inne på mitt tredje äktenskap.
Säg inte så. Döm mig inte. Gör inte det.
Jag är på mitt tredje.
Och det här är mitt sista.
Och det är faktiskt mitt första.
För det är första gången jag vet min plats som fru till en svart man.
Så många av oss gör inte det.
Jag fick lära mig. Jag dömer inte. Jag fick lära mig min jävla plats.
För jag hade på mig min mantel.
Och jag lät den bitchen fladdra, baby.
Och jag minns när jag var tvungen att lägga undan min mantel.
Jag minns det som igår, för jag vaknade på boss bitch-humör.
Jag vaknade och hade kommandot.
Det var sista säsongen av The Parkers.
Jag är en av stjärnorna i en stor tv-serie.
- Ja, det var du. - Kom igen.
Kom igen!
We're the Parkers
Ja, baby!
Så jag kliver upp.
Jag ska vara där kl. 08.00.
Jag kliver upp vid sex.
Jag tar min dusch.
Jag går in och leker lite med mina barn.
Jag kommer tillbaka och kysser min man.
Och jag säger: "Daddy, vi ses när jag kommer hem från inspelningen."
Han sa: "Mama, ha en fantastisk dag."
Jag hoppar in i min lyxiga, tvåsitsiga cabriolet-Mercedes-Benz.
Jag var för stor för bitchen, men det sket jag i.
Jag satt inklämd i den jäveln.
När jag kommer till inspelningsplatsen... Bara för att förklara hur det funkar,
för att ni ska fatta hur folk kan tappa bort sig själva.
När jag kommer till inspelningsplatsen finns en parkeringsplats med mitt namn på.
Innan jag ens hunnit parkera bilen har jag nån som öppnar bildörren
och bär allt jag behöver från bilen till mitt omklädningsrum.
Sen eskorterar de mig till mitt omklädningsrum.
Sen kommer nån annan in i mitt omklädningsrum, knackar på
och tar mig till hår och smink.
Sen kommer en annan bitch och säger: "Vi är redo för dig på kostymavdelningen."
Sen går jag ut på den satans scenen och får spela mitt livs jävla roll.
Man kan inte säga nåt annat än att livet var så jävla underbart då.
För allt jag nånsin hade drömt om, det fick jag uppleva.
När vi är redo att gå hem är klockan fem.
Och några av producenterna där hade såna där små kristallprydnader.
Små kristallprydnader.
Så går det när man följer folk.
Jag är inte bitchen som lägger 10 000 dollar på en handväska.
Jag köper inga rödbottnade skor så att jag får så förbannat ont i fötterna
att jag spottar och svär i två dagar
för att lilltån sitter fast på en annan tå och jag inte får ner den.
Jag är inte den bitchen. Jag är en enkel tjej.
Eller hur? Men de hade sina jävla kristallprydnader.
Och den här bitchen kände pressen.
"Du måste gå ner till Beverly Center och köpa en sån där kristallprydnad.
Den är ju så gullig."
Jag sysslar inte med sånt, men producentbitcharna hade dem
så jag måste köpa en jävla kristallprydnad.
Så att jag kunde passa in och säga: "Bitch, jag har en kristallprydnad."
Eller hur?
Så nu satte jag mig i bilen.
Jag ska till Beverly Center där den satans butiken ligger.
Jag ringer min baby: "Daddy,
jag åker till Beverly Center på vägen hem. Jag ska till prydnadsbutiken."
Han sa: "Okej, ha så kul. Vi ses sen."
"Okej, vi ses sen."
Jag sätter mig i min jävla bil och tar fram min joint.
Nu ska jag vara tydlig med er. För ni vill veta: Röker jag på? Ja!
Det är från Gud!
Det är påbjudet av Jesus!
Visst? Och jag har den bästa skiten.
Inga jävla grejer från gatan. Jag kör på det medicinska.
Jag körde med den medicinska skiten innan det var lagligt att ha på riktigt.
Så jag hade den bra skiten.
Och marijuanadoktorn sa: "Mo'Nique, vad är det för fel?"
Jag sa: "Allt.
Ge mig din bästa skit. Allt stör mig."
Och skiten han gav mig var helt otrolig.
Så jag tar en liten puff, släcker den och stoppar den i mitt hemliga fack.
För jag får bilen parkerad åt mig på Beverly Center.
Jag fick lära mig en läxa på det förbannade jävla Beverly Center.
För om man lämnar sin joint i askfatet kommer de jävlarna röka upp ens skit.
Och när de hämtar ens bil tittar de på en så här: "Jag är körd!"
Så jag lade min lilla skit i specialfacket när jag kör fram till parkeringsbetjänten.
Jag lämnar bilen och går in i butiken med de jävla kristallprydnaderna.
När jag kommer in är det bara jag och en vit försäljare som jobbar där.
När jag kliver in hälsar den bitchen inte, och det är automatiskt ett problem.
Du skulle säga: "Hej och välkommen."
Men jag sa: "Fan ta henne. Jag ska köpa en jävla kristallprydnad,
för alla producentbitchar har såna jävla kristallprydnader,
så jag måste tackla hennes attityd."
Så jag går fram
och jag får syn på några små kristallflodhästar.
Åh baby, flodhästen är det sexigaste jävla djuret i hela jävla djungeln.
Har ni tänkt på hur en flodhäst-bitch går?
Har ni tänkt på att den bitchen går som att: "Kom och ta för dig.
Jag är redo, alltså."
Så när min man säger: "Ta flodhästen och kom hit..."
"Kom och ta för dig!"
Så vacker.
Så jag kollar priset. Det jävla priset är 525 dollar.
Den jäveln var så här stor.
Så jag sa: "Mo'Nique, balla inte ur nu. Du är en stor tv-stjärna.
Du har råd med en jävla kristallprydnad för 525 dollar."
Så när jag kommer till kassan...
...slår den vita damen in den.
Hon möter aldrig min jävla blick.
Hon slår bara in skiten och säger: "5 025 dollar."
Jag sa: "Ursäkta, vad sa du?"
Och hon upprepade det som: "Jag visste att du inte hade råd, med din svarta röv."
Hon sa: "5 025 dollar."
Hon behövde få veta att jag inte är Whip... Vad hette bitchen?
Whitley Gilbert från Dotter på vift, som fick bevisa att hon hade råd.
Dra åt helvete. Nej tack. Ha en bra dag och ställ tillbaka den där jäveln.
För jag kör hem, jag röker min joint.
Den marijuana som jag har
gör en väldigt kåt.
Häng kvar.
Ni bara: "Åh bitch."
Men den tar ens kåthet
i nivåer.
Man röker inte bara och blir kåt direkt. Det stegras.
Så jag puffade strategiskt...
...för jag vet att jag ska hem.
Eller hur?
Och när jag kommer hem
kommer det att börja verka, det kommer bara börja verka.
Så när jag kommer hem ligger jag runt sju.
Okej? Jag är inte på "kom och ta för dig"-nivå.
Jag är på "åh shit." Fattar ni vad jag menar?
Jag är där, okej?
Så när jag kommer hem är klockan sju på kvällen.
Först går jag upp och hälsar på min jävla man.
Det är det första jag gör, jag går upp för trappan
och hälsar på min förbannade jävla man.
Alla andra får ställa sig i kö.
Min mormor sa för länge sen: "När du går in i det jävla huset
är din man den första jäveln du ser.
När han kommer hem ska han vara den första du ser."
Så jag följde den regeln och gick upp och hälsade på min man.
Sen gick jag in och hälsade på barnen.
Sen gick jag ner och hälsade på personalen.
Ni hörde mig. Personalen.
Sen gick jag upp igen och lekte med barnen.
Sen gick jag ner och så upp igen, och pratade lite mer med Sid.
Sen gick jag ner och tillbaka upp.
Och sen... Åh, bitch. Runt 20 minuter senare ligger jag på nummer tio.
Jag är där för i helvete.
Det är dags att komma i gång och komma till skott.
Den här tjejen snackade och sjöng.
Åh, så kissekatten jamade Säger allt möjligt, hon säger mjau
Så jag går in i sovrummet och stänger dörren, baby.
Jag ställer mig i min sexigaste position.
Man måste skjuta ut högra höften, okej?
Och öppna munnen tillräckligt mycket.
Inte stort nog för att suga kuk, men så att han kanske tror att du vill.
Och man måste pumpa. Bara lite, inte hårt.
Så min man såg på mig och sa: "Mama, vad gör du?"
Jag sa: "Alltså, jag är sexig för dig."
Jag sa: "Jag vill att du kommer hit
och slickar på den här klubban."
Och han säger: "Nej tack."
"Det är fel jävla svar. Vet du inte att det är jag som bestämmer?
Vet du inte att det är mitt jävla hus, mina jävla bilar, mina jävla pengar?"
Jag säger det till mig själv: "Är du helt från vettet, för fan?"
Så jag säger: "Jag ska fråga honom igen och ge honom en ny chans att skärpa sig."
Så jag ställde mig i position.
"Jag vill att du kommer hit
och slickar på den här klubban."
Den jäveln sa: "Jag kanske inte var tydlig nog.
Jag sa nej tack."
"Nu känner jag en massa saker här för fan, för du svarade fel båda jävla gångerna.
Nu tar jag i. Vad är ditt jävla problem?
Hände det nåt medan jag gick ner och kom upp igen?
Var det nån som ringde? Vad fan är det för fel på dig?
Han sa: "Det är inget fel på mig."
Jag sa: "Det måste vara nåt fel på dig
när jag ber dig att komma hit och smaka på den här klubban."
Han sa: "Det är inget fel på mig, men vi kan prata om saken.
Du stack härifrån klockan sju i morse.
Du åkte till inspelningsplatsen och stannade där till klockan fem.
Sen åkte du till Beverly Center. Sen släpade du dig hem.
Du kom upp, gick ner, kom upp, gick ner,
och nu ska jag slicka den klubban?
Bitch, nej tack."
Jag sa: "Det är svart kärlek!
Du ska kunna slicka mig när som helst! Det ska inte vara nåt problem."
Nu är jag sårad och tänker lämna rummet.
Han sa: "Vet du vad, Mo'Nique? Det var inget. Kom hit med dig."
Jag säger till mig själv: "Just precis. Bäst att du skärper dig."
Många män
När jag var framför honom stod jag där...
...som den maskulina...
...jäkel som jag såg att kvinnorna i min familj var: "Fortsätt så där."
Sen tog han sin hand...
...och lade den på min tjej, och började fingra på klubban.
Jag bara: "Ja, ta den!"
Och sen, när han tog bort handen, så visste jag bara
att han var redo att börja slicka klubban.
Det jag inte visste var att han tog handen som han hade på min klubba
och höll upp till min näsa.
Jag sa: "Vad fan är det där?
Vad fan händer? Försöker du fucka mig? Vad fan var det där?"
Han sa: "Bitch, det är din klubba!"
Åh bitch, jag var helt förstörd! Fattar ni?
För vad fan ska man säga i den stunden?
Man kan inte säga ett skit. Inte ett skit.
Om han säger att fittan stank förra veckan säger man: "Vad fan, det var ju då."
Men det var här och nu!
Jag tog av mig den satans manteln. Jag var tvungen att ta av mig den.
Och det jag behövde förstå var
att ingen hade några hygiensamtal med mig när jag växte upp.
Inga samtal med min mamma, där hon sa: "Du måste ta hand om dig själv.
När du är stor kommer det inte räcka med en dusch om dagen.
Du måste in i duschen både morgon och kväll.
Och om det är augusti, på morgonen, eftermiddagen,
vid brunch, på kvällen innan du lägger dig och på natten.
Du måste tvätta dig flera gånger."
Ingen har talat om det för mig.
Förutom min farmor.
Pappas mamma.
Min farmor Mimi var allt för mig.
Hon var så här lång. Bara centimeter från att vara kortväxt.
Så här lång och väldigt mörk.
Och hon kämpade verkligen med det.
Men hon sa: "Mo'Nique, du är mitt pris."
Tänk er att nån säger så till er.
"Du är mitt pris."
Så allt min farmor sa till mig, det trodde jag på.
För jag visste att hon aldrig skulle säga nåt som var fel.
Allt hon lärde mig tog jag till mig.
Så när jag var 13 år, och det här glömmer jag aldrig...
När jag var 13 år ropade min farmor på mig och sa: "Nikki..."
Jag sa: "Frun."
Hon säger: "Sätt dig."
Jag säger: "Ja, frun."
Hon sa: "Lyssna nu.
Stoppa aldrig en kuk i munnen.
För då exploderar den."
Jag sa: "Shit!
Jag tänker aldrig stoppa en kuk i munnen så att den exploderar!"
Hon sa: "Bra. Du ska aldrig stoppa en kuk i munnen."
Och det var det vårt sista jävla samtal om kuksugning: "Gör det bara inte."
Så från att jag var 13 tills jag blev 22 hade jag aldrig sugit en kuk.
Och enda skälet till att jag sög hans kuk när jag var 22 år var att han var snäll.
Han hade verkligen ett gott hjärta.
Vi var på dagsdejt. Det var en söndag och det var härligt.
Vi gick till parken, gick runt i hamnen och sån skit.
Så när han bjöd hem mig tänkte jag: "Visst, jag hänger med."
Vi drog dit. Vi tog ett glas vin och allt. Vi sitter och snackar och har trevligt.
Sen såg han på mig och sa: "Mo'Nique?"
Jag sa: "Ja?"
Han sa: "Skulle du kunna suga min kuk?"
Jag sa: "Visst ska jag suga din kuk."
Det var väl en underbar ordväxling? Hängde ni med på hur det gick till?
Sen sa jag: "Jag ska berätta en sak.
Jag har aldrig sugit kuk förut."
Han sa: "Mo'Nique, det är ingen fara."
Jag ska lära dig att suga min kuk."
Jag sa: "Hur vänligt är inte det?"
Han tänker lära mig suga hans kuk, inte vilken gammal kuk som helst.
Han sa: "Jag ska lära dig att suga min kuk."
"Helvete, det här är så vackert."
Så han sa: "Lyssna nu.
När jag stoppar kuken i din mun
börjar du suga på den som ett tuff-tuff-tåg.
Du vet när tåget lämnar stationen?
Det börjar långsamt.
Så du suger långsamt."
Han sa: "Tåget kommer snabba på, så du måste snabba på.
Och så full fart!"
Han bara: "Tut-tut!"
Och jag hörde min farmor säga: "Kuken kommer att explodera i din mun!"
Jag bet hans kuk så jävla hårt!
Han slog till mig så hårt i huvudet att jag ramlade ner från soffan, bitch!
Och jag tuppade av i typ i 17 sekunder.
Åh, när jag kvicknade till.
Då såg jag på honom och sa:
"Fängelse. Du ska i fängelse, för du har attackerat mig!
Du försökte spränga oss och spränga hela jävla kvarteret!
Jag tänker inte tillåta det! Jag tänker rädda kvarteret alltså!
Jag ringer polisen! Din svarta röv ska i fängelse!
Titta på mitt jävla huvud! Fängelse!"
Åh, när polisen kom! Vi var nakna båda två.
Vi står där hos honom, nakna. Jag är 22.
Man kunde tro att jag hade pigga bröst, men de gjorde samma sak som vid 54.
Mina bröst kom aldrig rakt emot en. De kom in som gorillabröst. Rakt ner!
Så jag står där naken.
Och det var två poliser. En vit och en svart.
När de kom började den vita snacka först.
Jag sa: "Det är bossen. Du kommer hamna i fängelse!"
Så den vita polisen sa: "Frun, vad hände?"
Jag sa: "Sir, han slog mig i huvudet! Och jag är yr.
Och jag vill att han ska gripas. I fängelse med honom!"
Den vita polisen säger:
"Sir, vänd dig om med händerna bakom ryggen."
Jag sa: "Ja, i fängelse med dig!"
Tills den svarta polisen lade sig i.
Den svarta polisen sa till den vita: "Vänta. Sätt inte på handbojorna.
Jag sa: "Åh, det är han som är boss."
Så den svarta polisen frågade inte mig vad som hade hänt, utan den jävla mannen!
Han sa: "Sir, berätta vad som hände."
Han sa: "Tack, min bror."
Jag bara: "De använder kodord för i helvete."
Han sa: "Sir, hon sög min kuk."
Jag bara: "Åh..."
Det lät så jävla vrickat, eller hur?
"Det gör ont! Du behöver inte säga så!"
För då kommer alla titta på mig som om jag är kvarterets sista jävla hora!
Då sa hans bror till honom: "Ursäkta, vad sa du?"
"Jag sa att hon sög min kuk."
"Och jag försökte lära henne suga min kuk som när tåget lämnar stationen.
Så jag sa att när jag stoppar in kuken ska du suga som när tåget börjar rulla."
Sen ser jag den svarta polisen göra fucking jävla tåget med honom.
Jag bara: "Han har lärt sin bitch suga hans kuk också. Skit också!"
Så när han hade berättat klart såg jag på de två poliserna och sa:
"Det här är en förbannad jävla terrorist. Han är terrorist och har en massa bomber.
Ni måste låsa in honom!"
Nu blev det allvar. De sa: "Var är bomberna och sprängämnena?"
Jag sa: "I hans kuk! Hans kuk är full av bomber!
Han kommer spränga kvarteret! Jag har räddat alla! Jag är en hjälte!
Ta fast honom!"
Den svarta polisen tog sin walkie-talkie och sa: "Vi har en PSP."
Jag vet inte vad fan en PSP är, så jag lägger ihop det i huvudet.
Du har en pinsamt skum penis.
"Det är inte det. Han har bomber i kuken. Han tänker spränga oss!"
Han bara: "PSP, snabbt!"
Men när den där PSP-jäveln kom
så stod det för "psykiskt sjuk person".
Jag bara: "Vem var det?"
Baby, när de tog på mig den där jävla tvångströjan
och tog mig till den jävla psykavdelningen så hade jag inga underkläder eller nåt.
Bara tröjan och min bara jävla röv!
De höll mig där i 72 jävla timmar för att utvärdera mig.
En syster i rummet intill frågade: "Vad är du här för?"
Jag bara: "Bitch, jag räddade kvarteret!
Den jävelns kuk skulle explodera och jag bet den bitchen!"
Hon sa: "Det är därför jag är här också. Min farmor sa samma skit."
Och när jag kom ut åkte jag raka vägen hem till min jävla farmor.
Jag sa: "Mimi, du sa till mig
att kuken skulle explodera om man stoppade den i munnen."
Och min farmor skrockade.
Hon sa: "Nikki, en vacker dag kommer du att förstå."
Då sa min farbror Tina: "Det är därför jag är flata."
Ja, det gjorde hon. Sån var min uppväxt, baby.
Så växte jag upp. Och jag ska säga er att min farmor... var helt otrolig.
Okej?
Hon behandlade mig som om solen inte gick upp förrän jag vaknade.
Och den gick inte ner förrän jag somnade.
Om jag vaknade klockan tre på morgonen och sa: "Mimi, jag är hungrig",
så klev min farmor upp och stekte på tre kycklingvingar.
Lite jävla potatismos. Inte pulvermos, hon kokade de jävlarna.
Lite gröna bönor och två skivor vitt bröd.
Det är därför jag är fet nu. Hon gödde mig bra.
Sen följde hon med mig upp och stoppade om mig.
Och hon satt där när jag somnade.
När jag vaknade så satt hon där.
Jag var allt i hennes ögon.
Och min farmor har en dotter.
Men vi kallar hennes dotter farbror Tina.
Vissa här gick också i specialklass, för ni bara: "Vad menar hon?"
Om min farbror Tina kom in här nu skulle ni tro att det var en karl ni såg.
Hon har helskägg. Hon har på sig nåt som trycker in brösten.
Hon stoppar nåt i byxorna så det ser ut som om hon har en kuk.
Och hon bär herrkläder och herrskor. Allt hos min farbror Tina är manligt.
Så alla ni babies i hbtq-communityt, jag vill att ni lyssnar noga nu.
Jag respekterar varenda jävel här inne som är fri nog att vara sig själv.
Jag respekterar de som säger:
"Jag skiter i vad du tycker. Jag sköter min egen jävla skit."
Och när folk jämt snackar skit och är så jävla nyfikna
så måste ni fatta att det är de som vill veta hur det är.
De böjer sig djupast, så bli inte arga eller kränkta.
De vill bara känna på lite pöka!
Min farmor kunde inte fatta
att hon hade en dotter som var gay.
Hon kunde bara älska henne privat.
Hon kunde inte älska henne offentligt.
För kyrkan hade fuckat upp min farmor.
Den förbannade jävla kyrkan i våra samhällen
kommer skita på oss och splittra familjer som om det inte fanns nån morgondag.
Och så säger de "i Jesu namn". Och jag såg det hända med min fina farmor.
Hon kunde bara inte greppa att hon hade en jävla dotter som var gay.
Och jag såg när de gick ut tillsammans.
Och bara sättet min faster andades på störde min farmor.
"Varför andas du så?"
Jag bara: "Vadå, ska hon hålla andan?"
Slutar man vara gay då?
Och min farbror Tina...
...var väldigt ärlig mot mig som liten flicka.
För hen visste att jag inte hade fördomar. Jag visste inte hur man dömde.
Jag behandlade andra så som jag blev behandlad,
och min jävla farbror Tina var så snäll mot mig, som liten flicka.
Så en jul när jag är runt sju år...
De vuxna är i matsalen och jag är i köket.
Barnen leker med sina saker i vardagsrummet.
Varför i helvete jag var i köket? För att jag var det, okej?
Pajer, kakor och tårta, bitch. Jag var i köket! Okej?
Så min farbror Tina kommer in i köket och säger: "Nikki?"
Jag sa: "Frun?"
Hon sa: "Jag är flata."
Jag sa: "Jag med."
För hon sa det så vackert, eller hur? "Bitch, jag med. Jag är sån."
Sen sa hon: "Nej. Jag är en butchflata."
"Jag med! Jag är också en butchflata."
Då sa hon: "Nikki, jag knullar med kvinnor."
Jag sa: "Okej."
För jag har inget svar på det. Jag har inget att säga.
Och jag såg de två kvinnorna kämpa.
Jag såg dem kämpa på samma sätt som min farmor lämnade jordelivet.
Och de kunde bara inte förenas.
För hon trodde att hon var misslyckad.
För att hon födde ett barn som var gay.
Kyrkan hade fått henne att tro att hennes dotter var en synd.
Och hon behandlade henne så.
Tänk förvirringen jag upplevde som barn.
För den här kvinnan betyder jag allt.
Men den du knullar för
kan du inte ens krama om, på grund av den hon är.
Och jag såg dem kämpa.
Oj, vad jag såg dem kämpa.
Och när min farmor gick bort blev min farbror Tina en hemlös alkis.
För hon kunde bara inte förstå varför hennes mamma
inte kunde älska henne så som hon behövde bli älskad.
Okej?
Och jag kände mig...
Jag kände mig feg när min farmor gick bort.
För jag kunde inte berätta för min farmor
vem hennes barnbarn egentligen var.
För jag ville inte bli älskad privat.
Jag älskade hur hon älskade mig.
När vi gick till affären, om jag var på nåt omslag,
så lät hon alla i hela jävla affären veta att jag var hennes barnbarn
och att jag var hennes pris.
Så jag kunde inte berätta för min farmor om mina hemliga tankar
och mina fantasier.
För jag ville inte att hon... skulle älska mig privat
och att hon skulle lämna jordelivet i tron om att hon var misslyckad.
För om jag hade berättat...
...om mina hemliga tankar...
...skulle hon ha gått bort och känt att hon misslyckades.
Jag vet att ni ser på mig nu och tänker: "Vänta nu, bitch.
Är du en jävla flata?"
Nej, det är jag inte... hela vägen.
Jag kunde inte säga det högt till henne. Det gick bara inte.
Vet ni hur svårt det är att hålla en hemlis?
Hemligheter orsakar cancer.
Vissa av er har hemligheter. Ni bara: "Titta inte på mig.
Den här skiten är redo att komma ut så fort jag öppnar munnen. Hemlisar!"
Men när man föds med det
finns det absolut inget att göra åt det.
Ingenting.
Och ni ska veta att jag försökte.
Jag försökte knulla bort det. Det ska ni veta.
Jag försökte knulla bort det,
för jag ville inte behandlas som om jag hade en sjukdom eller nåt fel.
Så jag försökte knulla så många snubbar jag bara kunde.
Alltså jag var ingen riktig hora, men...
Jag var väl en tredjedels, en fjärdedels hora.
Nikki Parker bara: "Hej, professor Oglevee!"
Det fanns många av dem över hela världen!
Men jag höll det hemligt och lovade mig själv att jag aldrig skulle berätta.
Att jag skulle ta med det i graven.
För jag såg hur de behandlade mina släktingar som hade den sjukdomen.
För de fick oss att tro att det var en sjukdom. Eller hur?
Och en natt var den längtan så stark.
Jag låg i sängen.
Och den där lilla grejen knackade mig på axeln: "Fitta, fitta."
Jag ligger i sängen och är så jävla rädd, för det här är min tredje man.
Eller hur?
Det är den tredje, baby.
Det här är den...
...som älskade mig när jag var som värst.
Och när jag var som bäst.
Det är han, baby...
...som får mig att känna mig som ingen annan på jorden nånsin har fått mig att känna.
Det är han.
Svarta kvinnor frågar: "Varför kallar du honom daddy?"
Det ska jag tala om. För att den snubben uppfostrar mig.
Jag ska tala om varför jag kallar den svarta mannen daddy.
För han ger mig allt som mina föräldrar
inte visste hur de skulle ge mig eller bara sket i att ge mig.
Därför kallar jag honom daddy.
När man har nån som ställer till rätta alla ens jävla oförrätter...
Åh baby, jag låg i den jävla sängen den natten och var så rädd.
Jag var så rädd.
Jag sa till mig själv: "Det var inte det här han gick med på.
Det var dig han ville ha, bitch. Inte dig och en till bitch.
Så vad gör man?
Vad gör man i den stunden när man ligger bredvid den person
som har känt dig bättre än du känner dig själv?
För han såg dig när ni var barn, mer än du såg dig själv.
Och jag ligger där i sängen, och det känns så jävla tungt
att det gör mig sjuk, psykiskt, fysiskt och andligt,
för jag kan inte berätta för nån vad jag föddes med.
Och jag var tvungen att väcka honom, baby.
Jag är så rädd, för jag säger: "Snälla, lämna mig inte när jag berättar.
För det kommer att ta andan ur mig.
Men jag måste berätta, för du känner mig. Du vet när det är nåt som skaver.
Och det är nåt som har skavt i åratal."
Men eftersom jag är en kändis, en stjärna, så kan jag maskera det.
Jag kan maskera det med mina fina saker.
Men den kvällen var jag tvungen att ta av mig masken.
Jag var tvungen att väcka honom.
Jag sa: "Daddy, jag måste berätta nåt."
Han sa: "Mama, vad är det?"
Jag sa: "Jag har en hemlighet.
Och lova mig när jag berättar, att du inte kommer att lämna mig."
Han sa: "Mo'Nique, du kan inte säga nåt som skulle få mig att lämna dig."
Jag sa: "Okej.
Då kör vi."
Jag sa: "Daddy..."
Han sa: "Vänta lite, bitch.
Har du dödat nån, bitch?"
Jag sa: "Nej, jag har inte dödat nån jävel."
Han sa: "Okej, fortsätt."
Jag sa: "Daddy..."
Hjärtat rusade, för det var första gången jag var redo att säga det högt till nån.
Jag sa: "Daddy,
jag vill vara med en annan kvinna, sexuellt."
Och han såg på mig, så vackert och tålmodigt och kärleksfullt...
...och sa: "Bitch, jag också!"
Han sa: "Hitta din bitch, så knullar vi bitchen ihop!
Är det det du har nojat över alla dessa år, bitch?"
Han sa: "Fitta är fantastiskt!"
Jag bara: "Seriöst?"
Han bara: "Bitch, ut och skaffa fitta."
Sen sa jag till mig själv: "Det måste förbli en fantasi."
Det måste förbli en fantasi, för jag känner mig själv.
Och de skulle prata om mig i hbtq-communityt, de skulle säga:
"Den bitchen kämpar för jämlikhet men är inte villig att ge jämlikhet."
För när jag har blivit slickad: "Tack.
Vill du ha kaffe eller nåt?"
"Nej, frun.
Stoppa inte fittan... Nej!"
"Mo'Nique, jag gick ner på dig, bitch, och tack! Du är snäll!
Du är smart!
Du är viktig!"
Folk frågade mig:
"Hur lyckas du... fortsätta?
Hur lyckas du, bitch... med att fortsätta?"
För när man föds som en tjock liten svart flicka
vill man bara ha bekräftelse och acceptans.
Det är det enda man vill.
Man vill bara att alla jävlar ska acceptera en.
Och man gör allt man kan för att försöka få den acceptansen.
Man kämpar för den jävla acceptansen. Och när jag blev äldre sa jag:
"Vet du vad, Mo'Nique? Du måste acceptera och vara okej med skit."
Så jag var tvungen att acceptera att min pappa var en förbannad alkoholist
som sket i sin familj.
Jag var tvungen att acceptera att min mamma var en förbannad spelare
som spelade bort exakt allt.
Jag var tvungen att acceptera att min äldsta bror var en jävla förövare.
Jag var tvungen att acceptera
att min andra bror förfalskade dokument och sabbade mitt rykte.
Jag dömer inte, det är bara vad fan det är.
Så det gjorde att jag kunde acceptera när folk talade om vad jag inte var.
När de jävlarna sa:
"Du är ingen Dave Chappelle.
Du är ingen Amy Schumer.
Du är ingen Chris Rock."
De jävlarna hade rätt.
För mitt namn är Mo'Nique.
Undertexter: Camilla Dunér