Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Proč máme tak rádi poklady?
Přitahují nás na nich záhady?
Tajemství skrytá v temnotě?
Nebo nebezpečí, které číhá na každém kroku?
Toledská ocel. Nádhera.
Co, Petersene, potřebuješ píchnout?
Ne.
Tak já mizím! Tentokrát bude poklad můj!
PODLE STEJNOJMENNÉHO ROMÁNU ZBIGNIEWA NIENACKÉHO
První sluneční paprsky
se v Liepāji objeví v pozici dvě hodiny.
Pět hodin.
Sedm hodin.
Co kdyby se slunce zastavilo na druhé hodině?
Ten kříž.
Myslel jsem, že si spolu užijeme východ slunce.
V tom případě adiós, seňore Tomáši.
Tomku!
Kdo potřebuje píchnout teď?
Bacha!
Dobře, vyhráls.
Rudá armáda sebrala poklady po celé Evropě.
Co neunesli, to schovali.
Našel jsem dopisy jednoho vojáka a překupníka.
Napsal o majáku v Liepāji
a že se tu světlo ve dvě ráno zastaví.
Co?
Podívej se sám.
Ano…
Chceš si hrát, Petersene?
Nazdar!
PAN AUŤÁK A TEMPLÁŘI
NÁRODNÍ MUZEUM
Kříž nás dovede k pokladu
nepopsatelného bohatství, přivezeného z křížových výprav.
Pravost kříže dokazuje de Molayův podpis v rubínu.
- To je skvost. - Já, nebo kříž?
A k jakým pokladům nás kříž zavede?
Ve Svaté zemi se mísily kultury i náboženství.
V kryptách se nacházely tisíce let staré artefakty
a drahocenné a mimořádně mocné předměty.
Ať už tam de Molay našel cokoliv, musí to být nesmírně cenné.
Prosím.
Přivezl poklad s sebou do Evropy?
Po návratu do Evropy francouzský král Filip Sličný
de Molaye nařkl z kacířství a nechal ho uvěznit a upálit.
Co se stalo s pokladem?
Podle pověsti
de Molay poklad ukryl a kříž nás k němu dovede.
Na přední straně kříže jsou písmena latinky
a pod horizontálním ramenem je nápis:
„Ubi thesaurus tuss, ibi cor.“
A co to znamená?
„Tam poklad tvůj, kde srdce tvoje.“
Nápis je přerušený.
Část kříže chybí.
Omluvte mě, ale poklad se sám nenajde.
Díky za tak hojnou účast.
Promiňte!
Vy ten kříž rozšifrovat neumíte, že?
Ale ano.
Poklad bude brzy vystaven v muzeu.
Díky.
Rychle, pane Tomáši, šéfová nemá moc času.
Nebojte, Penízku. Gierymská počká.
Co žena a děti?
Děkuji za optání, stále nemám.
Ale osaměle si nepřipadám a vy taky nebudete.
Promiňte.
Proč hledáte poklady?
Jde o nějaké nutkání nebo vaše ego?
Tisková konference už skončila.
Raději komunikuji přímo.
Píšu článek o pokladu a jeho přitažlivosti.
- Poskytnete mi rozhovor? - Chcete zpovídat narcistu?
Tak vy moje články čtete. Líbí se vám?
Mně se údajně líbí jen exponáty.
Pak byste mi možná rozhovor nad šálkem kávy poskytnout mohl,
ať ukážete i svou druhou stránku?
Já radši ty exponáty.
Víte, proč hledám poklady?
Protože se nevzdávám.
Na rozdíl od vás, co jsem tak slyšel.
Penízku!
Hele! Co děláš? Máš loupat brambory.
Do práce!
Ani loupat pořádně neumí.
TEMPLÁŘSKÝ POKLAD
To mě podrž! De Molayův ztracený kříž!
Hej, sirotku!
Co tu děláš?
Ráno jsi mi řekl, ať zmizím, nebo se pozvracíš.
Ty si čteš, když jsme v pernamentním konfliktu s rudýma?
V permanentním?
Nepřerušuj. To taky.
Budeš si celej život číst noviny jako děcko?
Nebo budeš chlap v mým klubu pro opravdový chlapy?
A když budu chlap, nezačnu plešatět?
Ne.
My tu neplešatíme.
- Tak to do klubu chci. - Pozor!
Fuj! Co to tu smrdí?
Lidstvo.
Dej mi to. Nebo včerejší hrachovka.
Tak jo, čím dřív skončíme,
tím dřív můžeme vstoupit do chlapského klubu.
Paráda, nemůžu se dočkat.
Musím tě zklamat, compadre, ale tebe nevezmou.
Protože ty už patříš do klubu ňoumů.
- Vás sem poslali, protože jste ňoumové? - A tebe?
Že jsem holka.
V téhle zemi to nemáme snadné.
Raz, dva…
Pět rudých z východu.
- Musíme varovat naše. - Naše?
Ty, co nás nutí hrabat se v bobcích?
Jsou to i naše bobky a musíme je před rudými bránit.
Možná si nás ještě oblíbí.
Rudí už nás zas porazili! A kvůli těm ňoumům!
Heleďte, troubové!
Další dva týdny vám moc vonět nebudou.
Vůbec vám vonět nebudou.
Už toho mám dost!
Já nemám iluze. Změna se dá čekat až s čtvrtou vlnou feminismu.
Klídeček, mon ami.
- Prostě změníme název klubu. - Ne! Musíme najít poklad.
Koukejte!
Kříž velmistra templářského řádu de Moleye!
Je to klíč k nalezení pokladu.
Údajně skrývá úžasné bohatství,
nalezené v dobách křížových výprav.
Ty jo.
Pan Tomáš je senzační. Našel už spoustu pokladů.
Naposled v Baltském moři.
Otravní novináři. Nedají vám pokoj.
Povězte mi, Penízku, co na mě šéfová šije?
Řekne vám to sama.
Povězte.
Parťáka.
Minule jste se skoro nevrátil.
Má o vás starost.
Dovolená!
Poslední mise byla v podstatě dovolená.
Dejte mi těžší úkol, šéfová, ať nevyjdu ze cviku.
- Víš, kde ten poklad je? - Nápis je indicie.
Musím zjistit, čí srdce má na mysli.
Znáš ji?
- Byla na představení kříže. - Říká si Laima.
Baltská bohyně osudu vyobrazená jako stařena. Pěkné.
Vlastní rekreační středisko v Miłkokuku v Podlesí.
Tvrdí, že má jotvinské předky,
a sbírá artefakty, které se k nim vážou.
O dovolenou v tom rezortu ale nestojím, děkuji pěkně.
- Poslední mise byla dovolená. - Chce ten poklad.
A tvrdí, že de Molayův kříž není jediný.
Oťukni ji. A buď diskrétní. Bydlí v hotelu Bristol.
Našla jsem tvého člověka.
Gaspar Felippe.
Je to zloděj šperků z Buenos Aires.
Je tak dobrý, že si vysloužil přezdívku „Adiós“,
protože všem vždycky utekl.
- Tak si bude muset změnit přezdívku. - Před pár lety zmizel.
Ale je naživu a bere životy jiným.
Dohnal z pražského muzea.
Eveline z Belgické asociace archeologů.
Mads z Dánska.
Likviduje soupeře.
A není sám.
Pomoc by se ti hodila.
Mám vás. A svoje auto.
To mi stačí. Šťastnou cestu.
Opatrujte se, Penízku.
VÍTÁME RODIČE
VELITELSTVÍ
To mě podrž!
Říkáme tomu totem. Je to takový symbol stanu.
Ahoj.
No tak!
Ne, já…
Co je s ním?
VÁŽENÝ HOSTE
Nemanské sklo z meziválečného období.
Navrhl ho Morawski.
Nádhera.
Hele, padělek. Skvělé!
Tomku, mám na práci spoustu jiných věcí
než ti pořád zachraňovat život.
Já bych si poradil.
Já tu byl první.
„Zvu vás na oběd do hotelové restaurace.“
- „Zítra.“ - Ve 12:12.
Máš rodinu?
Ještě nejsme partneři, a ty už mi děláš návrhy?
Mám dceru.
Poprvé v životě lituju, že jsem s ní netrávil víc času.
Ale taky mám pocit, že teď jí můžu něco doopravdy předat.
Ty se bojíš. A něco víš.
Co jsou zač?
Tajná organizace.
Rozvědka. Co já vím?
Ale o vraždách lovců pokladů vím.
Tomku…
Hra na lov pokladů skončila.
Takže kříž nevede k pokladu?
Ve Svaté zemi de Molay objevil něco s obrovskou mocí.
Něco, co by mohlo změnit chod dějin.
Všichni to chtěli. Králové, papežové. Všichni!
Filip Sličný dal de Molaye zatknout. Protože chtěl poklad.
A část i získal.
Proč stoletá válka vypukla až po Filipově smrti?
Protože se ho Evropa bála.
Jeho část pokladu dokázala zničit celé armády.
Pomysli, co by dokázal celý poklad!
Ten poklad je zbraň?
Zbraň, nákaza, kouzla…
Netuším.
Vím jedno.
Je to mocná síla, která může zničit Evropu.
Tomku…
Vzdej to.
Petersene, ty stárneš.
Tak co spojit síly?
Celkem se nám daří.
Víš, že vždycky pracuju sám.
Uvidíme se zítra. Ve 12:12.
Petersene…
Dopřej mu štěstí…
Jdeš?
…světla a míru.
Teď!
Aby se po smrti…
Teď!
…dostal se všemi svatými k věčnému světlu,
jak jsi sliboval Abrahamovi a jeho potomkům.
Amen.
Prašť ho.
A teď se omluv.
Omluv se synáčkovi.
Omlouvám se.
Odpouští ti.
Odteď už žádné chyby.
Zlikvidujete každého, kdo bude překážet.
Je to jasné?
Bude svačina?
Cože?
- To je preventivní opatření. - Dobrý nápad.
V táboře plném puberťáků není bezpečno.
- Co tady děláte? - Jsi tu celý den. Sám.
Přemýšlel jsem o pokladu…
Bez nás?
Měli jste tu rodiče. Nechtěl jsem otravovat.
Proč? Tobě nepřijeli?
No. Už sedm let.
Poslouchej.
Nemysli si, že bys nás mohl otravovat.
Jsme tým a děláme všechno společně.
SMRT LOVCE POKLADŮ PETERSENA
ARCHEOLOG NÁRODNÍHO MUZEA PŘEŽIL BOMBOVÝ ÚTOK
Je 12:12.
Dochvilnosti si cením.
Já si cením lidí, co nevyhazují do vzduchu auta.
S mými přáteli.
Nesnáším násilí.
Ale vloupání do hotelových pokojů odpouštím.
Petersena jsem si vážila.
Doufala jsem, že si promluvíme všichni tři.
Proč bych vám měl věřit?
Objednala jsem vám kakao. Prý ho máte rád.
Raději mám templářský kříž.
Tvrdíte, že de Molayův kříž není jediný.
To zní jako blud.
V mé rodině se předává z generace na generaci příběh.
O křižáckém rytíři, který nechal kříž v zemi mých předků.
Stejný jako ten, který jste našel.
Pořád to zní jako blud.
Křižáci s Jotvingy nevycházeli.
Přesně tak. Ten křižák se bál o vlastní život a věděl,
že Filip Sličný u Jotvingů hledat nebude.
Nejste jediný, kdo ví, že Filip poklad chtěl,
ale moji předkové kříž schovali.
A dali svým potomkům vodítko.
Za kříž vám muzeum zaplatí.
Já ani nevím, kde je.
Ale můžu vám pomoct, když mě k pokladu zavedete.
A podělíte se se mnou.
Soutěž?
Prosím vás.
Jako bohyně osudu byste měla vědět, že ten poklad najdu sám.
Ať už je to cokoliv.
Díky za kakao. Sbohem.
Léto bývá ve znamení odpočinku, dobrodružství a lásek.
Ale letos se všichni vrhneme na hledání pokladu.
Je teplé léto, teploty v posledních dnech dosahují 30 stupňů,
ale od té doby, co pan Tomáš našel templářský kříž,
to vře ještě více.
- Pořiď si loveckou kudlu. - Chtěl hrát s kapesním nožem.
Už zase! Teď ty, Hruško.
A v našem studiu napětí stoupá
díky novinářce Ance Modzelewské,
která má pro nás novinky o templářském pokladu.
Ticho. Slyšíte?
Už nás nenapínejte.
- Ukázalo se, že templářský kříž… - Osud se na nás usmál.
Jako muž vědy na osud nevěřím.
Jako feministka nevěřím ničemu mužského rodu.
Tajemná Laima všechny zve, aby se zúčastnili soutěže
v hledání dalšího kříže, který povede k pokladu.
Stačí se do soumraku
dostavit do jotvinského rezortu v Miłkokuku.
Poklad může najít kdokoliv, nejen přeceňovaný pan Tomáš, který…
Já to poslouchal.
Strýčku…
Co si ty ženský myslely? Adiós už je určitě na cestě.
Klid.
Za pět hodin v Miłkokuku budeš.
Napij se.
Už se stalo.
Děkuji.
Karole…
Vyklepal jsem důlky, jak to šlo. A díry jsem svařil.
Máš tam novou baterii
a přidal jsem pár nových udělátek.
- Mám ti ukázat, jak to funguje? - Ne, nejsem dítě, ale tohle…
Dá se to složit?
Nikdy nevíš, kdy se to bude hodit.
To vím přesně. Nikdy.
Paní Gierymská o tebe má starost.
To nemusí. Mám zadní sedadla.
Zdá se, že má jiný názor.
Osobní trenér? Na takové věci nemám čas.
Tolik jsem o vás slyšel.
Být vaším partnerem je velká čest a odpovědnost.
Franz.
Zodpovědnost je stresující záležitost.
- Tímto vás jí zbavuji. - Ředitelka na tom trvá.
Já bych ji poslechl.
Copak to je? Pojede vůbec?
Já vlastně nevím.
Nejdřív ho musíme roztlačit.
No tak.
Rychleji, pane Franzi.
Určitě chce jen zahřát motor.
- Viďte? - Ta věc zahřát nepotřebuje.
Díky, strýčku!
Nebudou nás hledat?
V životě jsem se naučil, že ňoumy nikdo nehledá.
Ale musíme být nenápadní. A potřebujeme krycí jména.
Skvělý nápad.
Děti mi říkají Veverka. To se mi docela zamlouvá.
- Veverka? Dobře. - Jak říkají tobě?
Blbeček, debil, smeťák a smrádek.
Smrádek zní nejlíp.
A ty už se neotvírej, kámo.
Víte, že sledovat se má diskrétně?
Jste skutečně všímavý a duchaplný.
Doufám, že informace nečerpáte z Odpoledního kurýra,
paní…?
Mám jiné zdroje.
To je dobře, protože média lžou.
Mé zdroje vás také přeceňovaly a bezdůvodně vám důvěřovaly.
Prosím? Já jim ale ráno snídani udělal.
Tentokrát ale žádné ráno být nemusí.
WX 0001. Tohle zastaví.
Tohle ne, to je desátý auto.
Američtí vědci tvrdí, že každý desátý řidič je masový vrah.
Můžete mi říkat Mentorek.
Jak ty to všechno vidíš?
Sokolí oko.
Budeme ti říkat Sokolí oko.
Úplná Mata Hari.
Co je na hledání pokladů tak lákavé?
Pro odpověď se vydávám do neznáma.
Nevím, co mě na konci cesty čeká,
ale rozhodla jsem se věřit osudu.
Provází mě důvěra v osud, který mě povede.
- Zastavuje? - Ano.
Buď zticha.
Paní, náš kamarád potřebuje naléhavou pomoc.
- Už jde. - Velmi naléhavou.
Má trichotilománii
a musí na speciální kliniku v Miłkokuku.
V Miłkokuku? To je dálka. A co je ta trichotilománie?
Povím vám to.
Je to nemoc, která pacienta nutí si rvát vlasy.
Zajímavé.
- Podívejte. - Promluvme si jako žena se ženou.
Budu upřímná, protože upřímnost se vyplácí.
Skautský vedoucí nás poslal na tajnou misi do Miłkokuku.
To zní mnohem věrohodněji.
Že půjde o ten templářský poklad?
Jak to ví?
Taky tam jedu.
Takže jsme konkurence?
A co tým?
Kdo jsi?
Jsem novinářka, píšu článek o tom, proč lidé hledají poklady.
Tak to ty jsi tu soutěž v rádiu vyhlásila.
Anka Modzelewská!
První žena reportérka Odpoledního kurýra!
A bývalá geniální šermířka!
- Zůstaneme u reportérky. - Tým.
Ten šašek je můj.
Takových legrácek mám víc. Nechte ji!
Já vás varoval.
Tos byla ty.
Co? To ona vás napadla.
Běž za ní!
Snad právě moje cesta nám zodpoví, proč poklady potřebujeme.
Nejde o cíl, ale o cestu samotnou.
Cítím to, když objevuji úžasná místa,
poznávám skvělé lidi i sama sebe.
Hej! Co je?
Možná to není poklad,
ale právě ono dobrodružství, které v sobě má skutečné kouzlo.
Všechno v pořádku?
Pan Tomáš.
Zbývá minuta a 20 vteřin. Pak už se sem nikdo nedostane.
S dovolením.
Nerad jsem vás nechal čekat.
Byl provoz.
Však vám ten úsměv zmizí.
To říkali i tvoji kluci.
A teď leží ve škarpě. Vzdej to.
Násilí tady netolerujeme.
Kurgany, které byly tak drahé mým předkům
a těm, kdo tu byli před nimi,
tak záslužnou skupinu už dlouho neviděly.
Všechny vás vítám.
Historika umění, pana Tomáše.
Mezinárodní asociaci historiků,
lovce pokladů ze Švédska
a vynikající novinářku Anku Modzelewskou.
A konečně
i dceru legendárního lovce pokladů,
Karen Petersen.
Přijeli jste, protože chcete najít kříž,
který vás dovede k pokladu templářů.
Pátrat mohou skupiny šesti osob.
Gierymská mi měla dát pět parťáků.
Kdo nemá skupinu, bude vyloučený.
Dobrý den. Jsem Sokolí oko a rád bych vás přizval k našemu týmu.
Pokud jde o kříž, mám hodně nápadů…
Tři děti a rádoby reportérka?
Ne, díky.
Čas se krátí!
Dobře.
Ale budete mě poslouchat a nepřekážet.
- Jasné? - Ovšem.
Vím, že…
se chcete zeptat, ale nemusíte.
- Ano, přidám se k vám. - Ale my se neznáme.
Ty se líbáš až na třetím rande nebo co?
Co to na mě hraješ?
- Mám ráda ping pong. - Nestačí, že ti umřel otec?
Náhradního nehledám.
Jsem ráda, že většině se podařilo skupinu vytvořit.
První indicie.
Nechť je vám osud nakloněn.
„Pan Tomáš, bezohledný hledač pokladů.“
„Bezohledný i k dětem.“ Můj další článek.
Máme něco společného. S tebou tu taky nejsou.
Byly unavené.
V jotvinštině: „Poklad je tam, kde srdce Jotvinga je.“
Kde jinde by bylo, když ne na posvátném místě?
A posvátný je tu jen ten kurgan.
Laima nás oklamala. Nic tu není.
Nevím, jestli ti můžu věřit. Podívej se, jak dopadl můj otec.
Petersen byl můj přítel.
Já se jím snad nestanu.
Bez obav.
- Co? - Nic.
Zapomeň na to.
My kámošky taky nebudeme.
Co si myslíte o hvězdách?
Lennona mám rád, McCartneyho už míň.
Každá zvlášť je dokonalá.
Ale dohromady tvoří úžasná souhvězdí.
Mě nepřesvědčíte. Parťáky nepotřebuju.
Chybí vám perspektiva, abyste viděl, co máte před nosem.
Před nosem mám vaši lehkovážnost, hloupost té reportérky, že přišel Adiós
a s ním i smrt.
Má zemřít i Petersenova dcera?
- Je vám dobře? - Jsem v pořádku.
Ale pospěšte si. Nevím, jak dlouho vám vydržím pomáhat.
Pomáhat?
To kvůli vám může zlo vyhrát.
A vy jste ten dobrý?
Rozhodujete se vždycky tak, aby bylo ze světa lepší místo,
abyste dělal radost lidem a zachraňoval životy?
Občas musí zvítězit zlo,
aby dobro zjistilo, jak být dobrem.
Dobrou noc, příteli.
Dobrou noc.
Spoleh je jen na tebe, kámo.
Co se stalo?
Adiós!
Byl tady!
Nikdo tu není. Měl jsi zlý sen.
Říkám pravdu!
Spi.
Přijdete, jestli se vrátí?
Hele.
Když jsem měl jako malý noční můry,
dělal mi strýček Gromiłło kakao s kurkumou.
Naráz jsem ho vypil, a hned jsem usnul.
Taky jste se bál být sám?
Nebo kluků, co křičí,
že mě nikdo nebude chtít, protože jsem ňouma?
Nebo toho, že navždycky zmizí dospělí, co slibovali, že se hned vrátí?
Vidíš? Zabralo to.
Dopij to a vrať se dovnitř.
Mohl bych spát tady?
Nebudu mít noční můry. Čestný skautský.
Podívejte. De Molayův kříž…
Napadlo mě, že by to mohl být ukazatel. Písmeno N přece…
Znamená sever. Ale co ta ostatní písmena?
- X, L? - Jasně.
Jdeme spát.
To mě podrž. Z týhle perspektivy jdou parádně vidět hvězdy.
Perspektiva.
A co zbytek? Jsme tým.
Dobrý lovec pokladů musí brát věci do vlastních rukou.
Neměl jsem perspektivu, abych viděl, co mám před nosem.
Co prosím?
Kameny kurganu jsou uspořádány do tvaru slunečního kříže.
- Symbol bohyně Saulé. - Ale co to může znamenat?
Baltská bohyně Saulé byla patronem sirotků.
Často se vyobrazovala v červených a zlatých šatech,
jak tančí nebo jede na bílém koni.
Počkat! Na štítu v Laimině stanu je obrázek bílého koně.
Výborně!
Jdeme.
Dobrá práce, přátelé.
- Mám tě zas zřídit? - Dám vám radu, seňore Tomáši.
Zbavujte se lidí tak, aby se už nevrátili.
Běž. Já se o ně postarám.
Pojď sem, chlapečku, neboj se.
- Varuj ostatní! Řekni to Laimě. - Pojď.
Vím, kde je kříž.
Jo?
- Veď nás. - Tak jo.
Anko!
Kde je Sokolí oko?
Myslela jsem, že s tebou.
Ale ne…
Ten chlapec! Zůstal tam!
Nepodařilo se mi ho dostat ven!
Sokolí oko!
Chtěl jsem to vzít do vlastních rukou.
SANITKA
To je váš syn?
Dostalo se k nám, že nějací skauti utekli…
To je naše dítě. A ty další dvě taky.
Ale…
- Vy nevypadáte jako… - Proč ti ten pán nevěří, mami?
Vy jste šovinista?
Do budoucna buďte prosím zodpovědnější.
Jistě. Tomku, dej klukovi košili.
Co se děje?
Na štítu byl kříž jako ten de Molayův.
- Byla tu Karen. - Co se jí stalo?
Adiós vzal kříž a unesl ji.
Obleč se.
- Něco jste ztratila. - Máme problém, pane Tomáši.
Já vás varoval.
Vy si pořád myslíte, že poklad najdete sám,
ale to se nestane.
A teprve až se s tím smíříte, budete ho moct začít hledat.
Ale je dobře, že jste věřil dětem. Jsou naše síla.
Co?
Kříž má Adiós.
Najde poklad.
A my ne. Je konec.
Na kříži byl celý nápis!
Cože?
Vezmete nás s sebou?
Mluv!
„…ibi cor tuum.“
A písmeno E, jako východ. Možná je to vážně ukazatel.
„Ubi thesaurus tuus ibi cor tuum.“
„Tam poklad tvůj, kde srdce tvoje.“ Ale čí srdce to může být?
Kříže jsou dva.
De Molay možná nebyl sám, ale měl tým?
Ano. De Molay našel poklad…
V tom rubínu…
To znamená, že kříž ukazoval na de Molaye.
Proto je v rubínu jeho jméno.
Takže jde o jeho srdce, ale co to může být?
Možná jde o jedno z templářských sídel? Jeruzalém, Kypr.
Kříž vznikl až po jejich pádu, ale jsme blízko.
Byl tam jiný podpis. „Von Feuchtwagen.“
A to mi říkáš až teď? Von Feuchtwangen.
Velmistr Řádu německých rytířů. Neuvěřitelné.
To znamená, že velmistři řádů německých rytířů a templářů
byli na křížové výpravě společně.
A společně poklad objevili.
Von Feuchtwangen přesunul německé sídlo
z Benátek do Malborku, aby poklad ochránil.
Srdce je Malbork.
- Tak jedeme. - Ne, stát!
Stát.
Už vás zachraňovat nebudu.
Měli jsme dohodu.
Pomohli jsme vám. Slíbil jste to!
Nehodlám se do sirotčince vrátit jako ňouma bez pokladu. Ani náhodou!
Nemám tu pro vás místo.
Tadá!
Díky, kámo.
- Tak když jsme tým… - Nejsme.
To je váš názor.
Budeme hlasovat.
- Potřebujete krycí jméno. - Máme větší starosti.
Mám to! Pan Velký ego.
Co pan Exponát nebo pan Upjatý?
Pan Tomáš má pravdu.
Pokud Adiós vyrazil o čtyři hodiny dříve a nejel podle předpisů…
A to nejel určitě.
Museli bychom jet 310 km/h, abychom se do Malborku dostali včas.
A to se nestane.
To byla jen legrace!
No prosím, už nejsem pan Upjatý?
- Už to mám! Pan Auťák! - Ani náhodou.
- Já je odlákám a vy půjdete dovnitř. - Nepůjdou tam, počkají na posily.
- Že se posílí? Bude svačina? - Mentorku! Něco vymyslím.
Co je?
- Pojď! - Jdeme.
Rychle.
Přestaň se kroutit!
Karen. Zůstaňte tu, zvládnu to sám.
- Ale jsme… - Zůstaňte!
Stůj!
Slyšel jsi něco?
V komnatách zámku je i pokladnice.
To je moc snadné. Podle pana Tomáše je klíčem ten nápis.
Tam poklad tvůj, kde srdce tvoje. Ale čí?
- Německých rytířů? Templářů? - Nebo zámku?
Místo, které je srdce zámku.
Už jdou.
Kde je ten poklad?
V Národním muzeu.
Za pár dní. Klid, seženu ti lístek.
Jste blázen, seňore Tomáši.
Zavřít v muzeu něco, co má moc nad životem a smrtí?
Nemáte nikoho, komu byste chtěl vrátit život?
Nikoho?
Má mi tě být líto?
Můj syn si nezasloužil zemřít.
Díky pokladu se mi může vrátit. Pomozte mi.
Jsi blázen.
A vy zemřete v bolestech, seňore.
Za vás nikomu slza neukápne. Jste sám.
A vaše slepá víra ve všechny ty cetky
vás dovedla až sem.
Proč mě pořád zachraňuješ?
Nelichoť si.
Špatné svědomí?
Řekni mi, kde je poklad, a já ti odpustím.
- Nepotřebuju tvoje odpuštění. - Můžeme si pomoct navzájem.
Tvoje půvaby na mě nezaberou.
Tak zaprvé, zaberou na všechny.
Dívej.
- Nech mě být. - Koukej!
Dívej!
Podívej.
Ale poklad najdem společně.
No tak.
- Do háje. - Do pr…
- Počkej. - Výš.
No tak, vydrž.
Zvedni nohu.
No tak…
Co je to za zvuky? Hej!
Co se tady děje?
Chcete nás zabít a ani nám nedopřejete moment blízkosti, než zemřeme?
Padej odsud. A hned!
Ty potvoro.
Dobrá práce, krasavice!
To mě podrž!
Kostel blahoslavené Panny Marie.
Pro rytíře je kostel srdcem hradu.
Vidíte?
Zvládli jsme to sami.
A kde je ten poklad?
Kostel tvoří kůr, transept a chrámová loď.
Takže srdce musí být v lodi.
Pokud je chrámová loď tělem kostela,
pak by srdce mělo být…
Někde tady!
Ale uniklo vám, že nejde o lidské tělo.
Jestli je kostel srdcem hradu, tak co je srdcem kostela?
Obětní místo.
- Takže? - Oltář. Přišel na to!
Ten oltář byl původně někde jinde.
Jdem.
Ale co vám uniklo…
Za von Feuchtwangenova života přistavěli kněžiště ve východním křídle.
Původně byl oltář někde jinde.
A to tady!
Tady!
Je tu nápis.
- Možná je to indicie? - Není to nápis.
Je to číslo. 1212.
- Laima se chtěla sejít ve 12:12. - Možná je to datum?
Rok 1212…
Dětské křížové výpravy! Naverbovali sirotky s čistým srdcem.
Saulé je patronka sirotků. Co to znamená?
Hele…
Dobře, Veverko.
A jé. Promiňte.
Běžte.
Je to nějaká pracovna.
- Křížů bylo šest. - Jako lidí ve skupinách u Laimy.
Šest mužů se vydalo na tajnou misi do Svaté země.
Nalezli ohromně mocný poklad.
Rozdělili ho na šest částí, aby ho uchránili před zlem světa.
To tajemství se skrylo v pokladnici a každý kříž k němu měl vést.
A my musíme být v komnatě toho, kdo pokladnici postavil.
Ale ukázalo se, že zlo bylo mezi nimi.
Filip svou část pokladu využil k vraždám a ničení.
Nápis na kříži rozluštit nedokázal,
a tak chtěl zjistit, co vědí ostatní, a pak je zabil.
Filip Sličný do Svaté země přišel s de Molayem a Feuchtwangenem.
Patřil k Řádu rytířů Tau. Dějiny o tom mlčí.
Takže Adiós chce dokončit to, co Filip Sličný začal.
Chce začít válku.
A zasít zkázu.
Nikdo nic nezaseje. Protože poklad tu není.
Ale Adiós brzy dorazí. Jdeme.
Rychle, jdeme.
Pospěšte si.
Opatrně.
Zábava skončila. Poklad tu není.
Jenom Filip Sličný se obrací v hrobě.
Zkuste otevřít dveře. Anko, pomoz dětem. Karen a já je odlákáme.
- Proč já? - O naší zbabělosti se ve světě nepsalo.
Ano. Pomoz dětem s dveřmi.
Možná budeš mít větší štěstí, sestro.
- Nejde to! - Mám nápad.
Tomku, vzdej to. Běž pomoct dětem. Hned!
Ance to nějak nešlo, tak jsem přišel pomoct.
Tak! Vidíte? Jako po másle. Rychle.
Ten poklad nám je pomůže…
- Kdes byla? - Musela jsem to po tobě žehlit.
- Nastupte! - Rychle!
Kříž!
- Co? - Všechno půjde do muzea.
- Karen! - Co?
- Dělej. - Vždycky přijedou pozdě.
- Unesené děti! - Cože?
Seberte je!
- Ven! - Co je?
- Dolů! - O co tady jde?
Proč se bráníte?
- Klid! - Co se děje?
- Chovejte se k ní pěkně! - Ruce!
- Pánové! - Mlčte!
Hej! Přestaň!
- Nech toho. - Půjdeš s námi.
- Nevzpouzej se! - Bože!
- Uklidni se, propána. - Nesahej na mě!
TŘI UNESENÍ SKAUTI ČERNÁ VOLHA, NEBO LIDSKÁ HANEBNOST?
„Jsme tým.
Dáme si krycí jména. Jsme v tom spolu.“
Kdybys to věděl, nevzal bys je.
Přesně tak. Vůbec se by nám nepletli do cesty.
- Jste manželé? - V žádném případě!
Určitě?
Chvíli jsem si myslela, že jsem na tebe příliš tvrdá.
Ale ty jsi vážně narcista posedlý artefakty.
Kdybych se s vámi nespojil, poklad by už byl můj.
„Můj!“ Musí být všechno tvoje? Proč s lidmi nemůžeš vyjít?
Chcete být poblíž, jenom když se daří.
A nakonec mi ještě lžete.
To máte jako se mnou.
Vždycky mám srdce na dlani.
Ale lidi si toho neváží.
Sokolí oko tě zbožňuje. Udělal by pro tebe všechno.
Všechny ty děti tě mají rády. A já taky, sakra práce!
- Proto jste mi lhali? - Báli jsme se odmítnutí.
Podívej, co pro tebe ten kluk udělal. A ty ho pořád zkoušíš.
Ale Karen všechno odpouštíš.
Její otec mi zachránil život.
A já ho zachránit nedokázal.
Děti potvrdily vaši výpověď.
Rodiče už jedou.
Pro ty dva. Pro toho třetího jede někdo ze sirotčince.
Jste volní.
Slečno Anko! Pane Tomáši!
Vyřešeno? Můžeme jít?
Já jdu sám. Co budete dělat vy, je mi fuk.
Ale já myslel, že jsme tým.
Tým nejsme a nebudeme!
Poklad je možná ve špatných rukou kvůli vašim lžím.
Chtěli jsme vám to říct. Pořád se něco dělo a chtěli jsme pomoct.
Ale jen jste překáželi.
Pan Auťák! To na vás sedí.
Na ničem jiném vám nezáleží! Věci jsou pro vás důležitější než lidi.
Ti jsou vám jedno! Jen vy a vaše auto!
A to se mi vždycky vyplatilo.
Mysli na to, než začneš důvěřovat kamarádům.
A kamarádkám.
Všichni si nakonec zvolí, co je nejlepší pro ně, ne pro tebe.
- Rodiče, články nebo… - Poklad.
Poklad.
Já se nechci do děcáku vrátit jako ňouma.
- Slyšela jsem, že se nevzdáváš. - O tom ty něco víš?
Víš, proč jsem na olympiádu nejela?
Bála jsem se, že všechny zklamu. Že to nezvládnu.
Vycouvala jsem.
Říká ti to něco?
S dovolením.
Na.
Aby tě tam nikdo neotravoval.
- Mysleli jsme, žes nás taky opustila. - Tentokrát se nevzdám.
Bez pokladu se nevrátíš. Jdeme.
Hop!
Co mi uniklo?
- Ale kde je poklad? - Ten kříž!
- Kříž je ukazatel. - Jdeme.
Co je?
Tak kde je ten poklad, mis compañeros?
Promiň, že jsem tě zklamal.
A nejen tebe.
Škoda, že neumíš mluvit.
Mohl bys mě povzbudit.
Tohle mě má povzbudit?
No jistě.
Co se vám stalo?
- A tobě? - To je na dlouhé povídání.
To naše ne. Adiós unesl Sokolí oko.
Ví, kde je poklad, ale potřebuje kříž.
Byl jsem hlupák a Sokolí oko měl pravdu.
Kříž je vážně ukazatel.
„N“ znamená sever a „E“ východ.
Další písmena byla nejasná. Jenže to nejsou písmena, ale čísla.
„L“ je 50 a „X“ je 10. Takže 50N a 10E.
Nemožné. To musí být souřadnice.
A taky jsou! Tehdy nebyl výchozí bod Greenwich.
Ale ostrov Ferro… El Hiero!
Před Kolumbovými objevy
to byla pro Evropany nejzápadnější známá země.
Takže poklad je…
Tady.
Jdeme.
My?
Když už ta krycí jména máme. Ať nepřijdou nazmar.
POLICIE
Hledáme písmena, jaká byla na kříži.
Buďte opatrní.
Je to zvláštní, señore Tomáši, ale ten kluk vás má vážně rád.
Vy si to ani neuvědomujete, ale i tak je vám oddaný.
Od začátku jsem z něj cítil něco výjimečného.
Ale mě nemá rád tolik jako vás.
Prý udělá cokoliv, aby vám ten poklad pomohl najít.
A já mu ten sen splním.
Proč pomáháš vrahovi svého otce?
Tys ho zabil.
- Věříš mu? - Je ochotný se o poklad podělit.
- Ty ho chceš pro sebe. - Pro muzeum.
- On chce zabíjet a ničit. - Poklad může otci vrátit život.
Pusť ho. Najdu ti ten poklad.
„L“. Musíme dolů.
Jen běžte, přátelé.
Rychle.
Señore Tomáši, žádné hlouposti.
Můžete slézt.
Dobrá práce, chlapče.
Nevážíte si toho, co máte.
Škoda.
Teď už to neoceníte.
Ne!
Tomku!
Hej.
- Říkals, že klukovi neublížíš. - Klid, señorito, můžeš ho vzkřísit.
Tak jako svého zuhelnatělého otce.
Jdu za tebou, synku.
Už jdu.
Sbohem, přátelé.
Pane Tomáši.
- Jste v pořádku? - Hej.
Vstávejte, prosím.
Tam poklad tvůj, kde srdce tvoje.
Jdeme. Jsou tu samé pasti.
Ne! Poklad je tak blízko.
Neviděls, co se stalo Adiósovi?
Ale on byl sám. Pokladnici postavil tým.
Podívejte. Na některých deskách jsou znaky rytířů, kteří poklad našli.
Určitě spouští nějaký mechanismus.
- Našla jsem templářský kříž. - Kříž Tau.
Egyptský kříž. Všichni se postavte na jednu desku.
Zkusme to společně. Teď.
- Poslední musí být pod glóbem. - Chybí nám jeden člověk.
Koho mám zastoupit?
- Já půjdu. - Ne.
Je to nebezpečné.
Já vím. Ale jste tu se mnou.
To je všechno?
Rychle!
Sokolí oko! Vrať se!
- Neuvěřitelné. - Hej.
Poklad jsou děti.
Veverko!
Na!
Chyť mě za ruku!
Utíkej!
Ne!
Vydržte!
- Karen! - Karen!
Karen!
Kde je Karen?
Nevím. Zmizela.
Co tu děláte?
Potřebuju to, co jste našel.
Poklad jsou děti, co přežily křížovou výpravu.
Dobře, že jsem si vážila vašeho rozumu.
Co se s nimi stalo?
Bylo tam šest dětí s velkou mocí.
Řádoví rytíři se rozhodli,
že každý jedno ukryje na bezpečném místě.
Ale Filip Sličný je zradil.
A své dítě využil ke konání zla.
A ten svitek?
Kde se děti skrývají, vyzradili jen zpovědníkovi.
Ten to sepsal a svitek schoval.
Postavil pokladnici a dal rytířům kříže, ale…
Po tolika letech…
má ten svitek vůbec hodnotu?
Může pomoci najít potomky těch dětí.
Některé mají také velkou moc.
A díky vám nikdo nezjistí, kde jsou.
Promiňte, ale nemůžu vám pomoct.
Prosím vás.
Já ten poklad nenašel. Našel ho Sokolí oko.
Zeptejte se jeho.
Co ti říká srdce, Sokolí oko?
Prosím.
Děkuji.
Máš v sobě velkou moc.
Nenech ji zmizet.
Těší mě, že vás osud vedl právě tak.
A jaký je váš vztah k tomu všemu?
Už jsem vám to říkala.
Osobní.
NÁRODNÍ MUZEUM
Proč máme tak rádi poklady?
Protože jsou úžasné? Drahocenné? Nádherné?
Možná nejde o to poklad vlastnit
a zajímavější je jeho hledání.
Ale nejdůležitější je vědět, co nebo kdo je náš skutečný poklad.
Výborný článek.
Asi je první, co se ti líbí.
Asi je první dobře napsaný.
Nebo ses změnil?
Děti!
Hej!
To mě podrž, ten článek je super! V sirotčinci mě teď i zdraví.
- I kečup mi podají. - Ty jo.
Omluvte mě na chvíli.
- Ráda vás vidím. Jak je? - Skvěle.
- Dobře. Konečně ho máš ráda! - Chvíli mi to trvalo.
Odklidili jsme sutiny.
Ale tělo Karen jsme nenašli.
A Adiós a jeho lidé? Co trezor a rytíři Tau?
Propadli se do země. Ptala jsem se, ale nikdo nic neví.
Nepolevím, dokud se to nevyřeší.
Teď pro tebe mám něco jiného.
V Běščadech někdo loupí nesmírně cenné staré ikony
a vyváží je do zahraničí.
Zdá se, že zloději mají velmi specifický vkus.
Ikony prý napovídají, jak najít pražské tajemství.
Zvládneš to?
Tomku?
Sám? To nevím.
Ale s týmem určitě.
A nejsem Tomek.
Říkejte mi „pan Auťák“.
Promiňte. Ten spálený obraz. Podařilo se nám ho zachránit.
PODLE STEJNOJMENNÉHO ROMÁNU ZBIGNIEWA NIENACKÉHO
PAN AUŤÁK A TEMPLÁŘI
Překlad titulků: Antonie Dědečková