Downloaded from YTS.MX
- מומבאי -
Official YIFY movies site: YTS.MX
תמיד הייתה פשיעה במומבאי.
היא תמיד ישנה.
בשנות ה-90,
העולם התחתון נאבק על השליטה במומבאי,
והם היו אלימים מאוד.
זוג מקומי הגיע לתחנת המשטרה.
הם אמרו, "אדוני, כפתו אותנו בלילה בביתנו,
"ושני מאפיונרים איימו עלינו באקדחים, רוקנו את הבית שלנו והלכו."
נגד שני המאפיונרים האלה היו תיקים רבים במשטרה,
החל מרצח ואונס וכלה בשוד בתים, הכול.
- דוח מידע ראשוני -
הם היו רוצחים שכירים.
יום אחד, לפתע פתאום, קיבלנו שיחת טלפון.
הם הלכו לסלק אנשים מהבית…
בכוח.
ברגע שהגענו לשם,
אחד מהם ירה לעברנו.
השני שלף את הנשק שלו…
ותקף שוטר.
אני יריתי בשניהם, שלושה קליעים בכל אחד.
מותם נקבע.
זו הייתה ההיתקלות הראשונה שלי.
המשטרה ירתה למוות בשלושה מאפיונרים בלב רובע העסקים של מומבאי.
משטרת בומביי ירתה למוות ביותר מ-40 מאפיונרים בחודשיים האחרונים.
שוטרי היתקלויות, גיבורים ומושיעים.
- רבינדרנת אנגרה משטרת מומבאי, היתקלויות: 52 -
התקשורת כינתה אותי "האקדוחן המהיר במערב".
מי רודף אחרי מי? אתה רודף אחריו?
- פרדיפ שארמה שוטר בדימוס, היתקלויות: 104 -
לא, אדוני! -קום!
צריך לנקות את החברה שלנו מהם.
מומחי היתקלויות, גיבורים שנמצאים במוקד סרטים בוליוודיים.
אומרים שאתם כוכבים גדולים יותר מכוכבי הקולנוע שמגלמים אתכם.
"הארי המזוהם" של מומבאי… -הם עבריינים במדים.
פרדיפ שארמה ממשטרת מומבאי מואשם בחטיפה וברצח בדם קר.
אחרי שהרגתי 112 אנשים, זה הפרס שאני מקבל.
- המאפיה של מומבאי: המשטרה נגד העולם התחתון -
לא הייתי ממומבאי.
כשהבטתי סביב גיליתי שהכול מוזר.
החיים במומבאי מהירים.
הקושי הכי גדול לזר במומבאי
הוא שמזיעים פה המון.
יש לחות,
וכמובן פשיעה.
כשהתגייסתי למשטרה,
אבא שלי לא שמח.
הוא אמר, "תחיה חיים טובים. תהיה מרצה או מדען."
- פרדיפ שארמה שוטר בדימוס ממשטרת מומבאי -
אבל אז,
לא היו לי חיים הרפתקניים כאלו.
לא הכרתי אף אחד במומבאי.
לא היו לי חברים או קרובים במומבאי.
לכן נשארתי 24 שעות בתחנת המשטרה.
גרתי במגורי הרווקים המשטרתיים.
לשוטר כמוני יש המון אלימות בחייו.
זו עבודה מייסרת.
אבל אם אתה מקבל אותה עליך, אתה חייב לעשות אותה.
- תיאטרון אדוארד -
- מינטי טג'פאל תסריטאי ועיתונאי -
בסרטים שמקורם במומבאי תמיד היו מאפיונרים ואנשים רעים,
כי אנחנו בירת הפשע המאורגן במדינה.
לעבריינים, העיר פשוט מושלמת.
אף אחד לא חוקר.
אף אחד לא רוצה לדעת מאיפה באת,
לאן אתה הולך.
אף אחד לא מדווח עליך בעיר הזאת. נותנים לך להתקיים.
הפשע המאורגן תפס תאוצה ממשית בשנות ה-80 ובמיוחד בשנות ה-90.
אז השתנו הכללים,
כשהאדם המצוי נרצח ברחבי העיר.
זה מקרה של פשע מאורגן. זו תקרית חמורה.
- חדר מתים מקורר -
הוא נורה. הרגע שמעתי כך מבנו.
ביקורת נמתחה על ממשלת המדינה
שאינה עושה די כדי לבלום התנקשויות של העולם התחתון.
המאפיונרים עשו כל מה שבא להם.
הם יצאו פטורים מעונש.
היה פחד.
פחד ממשי.
הם התעצמו כל כך, שהם היו חזקים יותר מהמשטרה.
- המשטרה לא בולמת את המאפיונריות -
- תחנת משטרה -
היו המון פושעים.
- רבינדרה אנגרה שוטר בדימוס ממשטרת מומבאי -
רציחות בוצעו בגלוי.
איש לא היה מוגן.
לא יכולנו לעשות דבר. היינו חסרי אונים.
גם אם מישהו רצח ונשלח לכלא,
שילמו עליו ערבות והוא יצא בתוך שלושה חודשים.
לא אהבתי את זה, אבל מה יכולתי לעשות?
ששוטר יירה במישהו באקדח,
לא בא בחשבון.
העולם התחתון יצא מכלל שליטה.
- א' א' קהאן מפכ"ל המשטרה בדימוס -
המשטרה התרוצצה כמו תרנגולת ערופה.
אז החלטתי שאני אתפוס אותם.
כשהתחלתי ללמוד את הפעילויות של הכנופיות,
המיקוד העיקרי שלי היה בדאוד איברהים.
הוא היה בוס גדול.
לדאוד הייתה כנופיה בשם פלוגה-די.
היו לנו מעט מקורות מידע על מעשיו של דאוד.
אז התחלנו לטפח מודיעים.
אחד מהמודיעים שלי התקשר אלינו
ואמר ששניים מהמאפיונרים של דאוד מחזיקים איש עסקים כבן ערובה,
ושהם חמושים.
באנו ועצרנו אותם, ואז פתחנו בחקירה.
בחקירה, הם נתנו לנו כמות אדירה של מידע
על הפעילויות של הכנופיה של דאוד.
הארגון הזה פעל בקנה מידה כביר.
פלוגה-די היא מעין קונגלומרט ענק.
הייתי אומר שבכל רגע נתון,
פלוגה-די הוסיפה לרשימת השכירים שלה יותר מ-25,000 אנשים.
זו תעשייה גדולה.
היא שולחת יד לכל צלחת כמעט, החל מהברחת זהב…
- שיאם קישור לשעבר מפלוגה-די -
…כסף, מכשירי אלקטרוניקה, סמים, אלכוהול לא חוקי, הימורים.
לדאוד היה כוח רב.
הוא היה סוג של מלך, ואני רציתי להצליח בגדול בבומבייי.
לכן שיתפתי פעולה עם הפלוגה.
דאוד כינה את עצמו איש עסקים.
אבל הוא הגיע לצמרת בעיקר כי הוא חיסל את כל המתנגדים שלו.
- יריביו של דאוד חוסלו -
הוא היה מורה על חיסול.
אבל הוא רצה שזה יבוצע בירי של עשר, 20 קליעים,
כדי שאנשים יפחדו ממנו.
הוא שגשג באמצעות השלטת פחד.
הכוח זורם מקנה האקדח, אפשר לומר.
העסק הגדול היה סחיטה.
מדי שבוע, פלוגה-די גבתה כסף מחנוונים באזור.
כולם נאלצו לשלם שכירות חודשית,
כדי שהעסקים יתנהלו חלק ושאיש לא יבוא להרוס את החנות שלך.
כל מי שעשה כסף,
בין אם הוא רופא או כוכב קולנוע או קבלן בניין,
נאלץ לשלם להם כסף כדי לשרוד ולהישאר בחיים.
הם היו המאפיה הלא רשמית, והיית חייב לשלם.
אם לא שילמת, בשבוע הבא, בום. חוסלת, אתה מת.
- שלטון המאפיה -
דאוד ואנשיו היו חסרי רחמים.
הם היו מסוכנים ביותר.
מרבית מהברחת הסמים בהודו הייתה של פלוגה-די.
הברחת זהב וזנות…
- דאוד מסייע בהונאות בנייה -
הונאות מאורגנות, שחיתות במשחקי קריקט, אפילו בבוליווד.
בשנות ה-90 העריכו שחמישה מיליארד מהעולם התחתון
זרמו להפקת סרטים.
- קשרים בעולם הקולנוע המאפיה מכתיבה תנאים -
כלומר, זה מטורף ואמיתי.
- בומביי על הסף -
פלוגה-די לא רק טמנה את ידה בצלחות שונות,
אלא שחנות החרסינה הייתה בבעלותה.
- דונגרי השכונה של דאוד -
- פרוז סייד שכן לשעבר של דאוד -
עכשיו יש הרבה רעש סביב דאוד.
הכרתי אותו מ-1974, כשהוא ביצע את השוד הראשון שלו.
פגשתי אותו ביום-יום.
הייתי מיודד עם אחיו הצעיר אניס.
הם לא נולדו עם כפית כסף בפה.
הם גדלו בקשיים.
בהתחלה, לא היו להם מכוניות, הם נסעו במוניות.
- נשיונל מסעדה ובר -
יום אחד, הוא קיבל מידע על יריב בבר נשיונל.
הוא בא לשם לשתות בירה.
הם כרתו לו את האצבעות ואת העצבים.
שמו של דאוד באזור היה "טרור".
הוא נודע בתור "טרור".
אם מישהו נרצח בבומבייי, אנשים מסתכלים על הגופה והולכים.
כי אם הם יתקרבו, הם יואשמו.
המאפיונרים של דאוד הטילו אימה על אנשים.
אנשים לא פנו למשטרה, וזה התנהל בלי בקרה.
החלטתי שאני חייב לתפוס אותם
בכל מחיר.
בשעתו היו תחתיי כ-32 תחנות משטרה.
בחרתי שוטרים על סמך המוניטין שלהם.
רציתי שוטרים בכושר פיזי,
שלתחושתי היו בעלי מספיק אומץ להשיב באותו מטבע.
אם יורים בעבריין,
נחשפים לתביעה פלילית.
נחשפים לפעולות תגמול מצד חברי הכנופיה.
אז איש לא רצה להסתכן.
אבל חשתי שהרדיפה אחרי המאפיונרים של דאוד
תוכיח שהמשטרה מסוגלת לנקוט בפעולה,
ותזרע מעין פחד בעולם התחתון.
אחד מהמאפיונרים שחיפשתי היה דיליפ בווה.
הוא היה, בלי שום מתחרים, חבר הכנופיה הכי אכזרי של דאוד.
- דיליפ בווה -
מוקדם יותר במומבאי,
דיליפ בווה ירה בשוטר והרג אותו.
והוא ממש בעט בגופה הצידה.
אז התחלנו לחפש.
ואחד מהמודיעים שלי התייצב והיה חשאי מאוד.
הוא דיבר רק איתי.
בזמנו היה קיים מלון "סי רוק".
חנינו בחניון, והוא בא בשקט והתיישב במושב האחורי.
הוא הודיע לי שדיליפ בווה חבר למיה דולאס,
מאפיונר שברח ממעצר משטרתי…
- מיה דולאס -
והם התחילו לסחוט בקנה מידה כביר.
מיה דולאס ודיליפ בווה הם מאפיונרים נודעים לשמצה,
שביצעו יחדיו יותר מ-45-40 רציחות.
המודיע שלי אמר, "אני יודע איפה הם."
- לוקהנדוולה נובמבר 1991 -
"כרגע, הם אוכלים ושותים בלוקהנדוולה.
"והם חמושים.
"בואו מהר, כי ברגע שהם יסיימו, הם ילכו."
הייתי זקוק ל-200 שוטרים לחסימת האזור.
קיבלנו מידע
שכמה מהרוצחים הנודעים מכנופיית דאוד איברהים,
דיליפ בווה ומיה דולאס, ועוד כמה מעושי דברו,
חמושים כולם בקלצ'ניקובים.
ושהם מסתתרים בדירה ברג'וואני, בבניין המסוים הזה.
- ניוזטרק -
ב-16 בנובמבר, קהאן ואנשיו ביצעו
את המבצע הגדול ביותר בתולדות משטרת בומביי.
"ניוזטרק" נכחו במקום
וסיקרו את כל המבצע, כדור אחרי כדור.
הינה הדיווח הבלעדי של מינטי טאג'פל ממקור ראשון
על קרב היריות בשבת אחר הצוהריים.
לוקהנדוולה, בומביי. כאן מינטי טאג'פל מדווח ל"ניוזטרק".
עבדתי ב"ניוזטרק".
התחום שלי היה פוליטיקה וטרור ואיומים.
אז כל הכתבות שלי היו על קרבות ירי ודם וכולי.
בשלב הזה באתי לבומביי לסקר כתבת אווירה.
וצילמתי כתבה על פוג'ה בדי.
ובערך בשעת הצהריים שמתי לב לרחש סביב הצוות.
נוצרת תחושה שמשהו קורה,
ובמקביל שמעתי יותר מדי סירנות,
אז, מה הקטע?
ואז שמעתי בטלפון,
מטח מזוהה של קלצ'ניקוב, שאני מכיר.
שמעתי אותו בפונג'אב. יריתי בו בצבא.
אז קיבלתי החלטה במקום,
אמרתי לפוג'ה, "אני אורז והולך לבדוק מה הסיפור."
כי לא ייתכן שיורים בקלצ'ניקוב בבומביי. אקדח, ניחא.
אבל מטח של קלצ'ניקוב. שמעתי בטלפון מטח.
חשבתי, "לעזאזל, יש משהו".
נהג מונית הסכים להסיע אותי מג'והו ללוקהנדוולה ב-500 רופיות.
אמרתי, "סע, סע!"
צעקתי, כי ידעתי שקורה משהו.
פנינו שמאלה והגענו פתאום למתחם הזה.
- שישה עשר בנובמבר לוקהנדוולה, בומביי -
אני זוכר שכשהתקדמנו, רצו לעברנו שוטרים ואמרו לנו,
"החוצה. בלי תקשורת. זה מסוכן."
תשמרו על הצד הזה. אל תעמדו בחוסר מעש… החזיקו את הרובים.
הם מנסים לזרוק פצצות… עלולות להיות צרות צרורות.
מבצע פומבי,
עם כל כך הרבה אנשים סביב,
הדבר הכי גרוע שיכול לקרות הוא שאזרח חף מפשע ייהרג.
המאפיונרים ירו בקלצ'ניקובים בלי הבחנה, בלי שליטה.
גשו לשם.
גשו לשם אחרת חייכם בסכנה.
השוטרים לא אפשרו לנו ללכת.
לא להיכנס מהצד הזה.
אז הלכתי סביב, ממש ככה, והגעתי לכאן, ממש מאחוריהם.
פתאום הייתי ממש מתחת לבניין וצילמתי.
היינו בלב קרב היריות.
מהר! תביאו את הרכב!
אנשיו של קהאן אמרו, "הגעת הנה, אסור לך להיות פה."
ואז אמרו, "אל תזוז מכאן, אחרת יירו בך."
חד וחלק.
מיה דולאס היה שחצן, בחור יהיר מאוד.
למעשה, הוא התגרה במשטרה, "בואו לעצור אותנו.
"נשתחרר בערבות בתוך שעה."
אז אמרתי, "טוב. עכשיו הוסרו כל המעצורים. בואו נתפוס אותם."
אבל ירינו משני צדדים.
זה בלוקהנדוולה, במבנה מגורים.
מאפיונרים עם קלצ'ניקובים בקרב יריות עם שוטרים לאור היום.
זה מטורף.
כמה הם בפנים? שניים, שלושה, ארבעה, חמישה…
לעזאזל! איש לא ידע. גם השוטרים ניחשו.
לבסוף, ב-17:15 בערב, נשמע המטח האחרון.
כשהתקרבנו אל הבניין
ראינו גופה מרוטשת שוכבת על הקרקע.
במבצע שנמשך ארבע שעות, עם יותר מ-500 שוטרים,
נורו 1,400 קליעים.
שבעה מאפיונרים מתו, מיה דולאס, דיליפ בווה וחמישה נוספים.
שום בן אדם לא אוהב להרוג בן אדם אחר.
זה מנוגד לכל מה שלמדת מהילדות.
כבוד לחיי אדם. אבל…
האנשים שיריתי בהם,
הם ירו לא רק בחפים מפשע,
אלא ירו בשוטרים.
צוות קטן בראשותי נכנס מהדלת.
נשאתי אקדח.
- המפקח קאבי: משטרת מומבאי -
הוא כבר היה דרוך.
אמרתי, "לא לזוז, תסגירו את עצמכם."
עד שסיימנו להזהיר, דיליפ בווה
קם תכף ומיד וירה לעברי.
אם אני נתקל בעבריין ויש לו נשק,
אם הוא לא מניח את הנשק, אני אירה בו.
זו בעצם חובתו של השוטר, אם הוא חפץ חיים.
אני פה בלוקהנדוולה, בדיוק במקום של קרב היריות.
זכינו לסיקור תקשורתי אדיר.
המפכ"ל א' א' קהאן.
זאת הייתה הפעם הראשונה שהוקרן דבר כזה בטלוויזיה.
קרב היריות הזה הראה לאנשים, לאזרחים,
שהשוטרים יכולים להשיב מלחמה.
זה בהחלט רומם את התדמית של השוטרים.
כולם אוהבים לראות שמאפיונרים מחוסלים.
- שבעה מאפיונרים נורו למוות -
המצב הזה נודע בתור "היתקלות".
- היתקלות -
אחרי המקרה בלוקהנדוולה, מסר חיובי הועבר מהמשטרה לציבור.
המשטרה עשתה עבודה טובה. כמו שצריך להיות.
צריך להרוג עבריינים כאלה.
הייתה תחושה טובה.
תדמית המשטרה השתפרה.
הייתי נחוש לעשות משהו,
לצאת ולעשות עבודה טובה, לעשות צדק בשם התושבים.
רדפנו אחרי כל המאפיונרים בנחרצות.
צריך להשתמש באקדח,
כי לשוטר יש אחריות מוסרית.
בפעם הראשונה שאחזתי באקדח, כפות הידיים שלי הזיעו.
אבל הייתי נרגש מדי.
הועברתי לאגף פשיעה בשנת 1992.
באגף פשיעה החל המסע האמיתי שלי.
היה לי מודיע בכל שכונת עוני במומבאי.
הם ראו קרב יריות והתקשרו אליי מיד,
"אדוני, יש קרב יריות."
זה נקרא "מידע מיידי".
הכוונה שלנו הייתה לעצור אותם.
אבל אם מישהו מנסה להרוג אותך,
לא תברך אותו בזר פרחים, נכון?
הממשלה נתנה לנו נשק.
הוא לא נועד רק לתלייה על המותן. הוא נועד לשימוש בעת הצורך.
- מאפיונרים נוספים נהרגים ב"היתקלויות" -
השתתפתי בכמה מבצעים כאלה.
- חוסיין זאידי עיתונאי חוקר לשעבר -
באותם ימים הייתי כתב משטרה מתחיל.
אני ושאר חבריי הכתבים
תמכנו בשוטרים, שהתחילו בהיתקלויות.
- הם מתגרים במוות בשם התפקיד -
חשתי שהמאפיונרים לא מפחדים מהחוק.
השפה היחידה שהם הבינו הייתה קליע מול קליע.
כשהלכתי להיפגש עם פרדיפ שארמה, הוא היה זהיר איתי מאוד.
הוא לא הסכים לדבר איתי.
הסברתי לו שאין לי שום אג'נדה.
לא אעשה נגדו שום דבר.
אני רק מחפש את כתבת השער לעיתון שלי.
אז הוא התחיל לדבר איתי.
פרדיפ שארמה פיתח אדישות.
בעיניו, דבר לא היה פסול.
הפעם הראשונה הייתה חוויה שונה.
ההיתקלות הראשונה של פרדיפ שארמה
הייתה כשהוא ירה מתוך הכרח,
כי שני אנשים התעללו באישה וזרקו אותה בכוח מביתה.
הוא לא היה ממש בטוח אם הוא פעל נכון או לא.
בהיתקלות הראשונה שלי,
נכנסתי בחופזה.
יכולתי לתכנן את המבצע כהלכה.
יכולתי לקחת איתי עוד כוחות.
פתחתי באש כדי להציל את עצמי.
כשבני המשפחה שלהם באו, הייתי עצוב מאוד.
חשבתי, "מה עשיתי?"
אבל כשראיתי בזה תאונה, יכולתי להשלים עם זה.
אני ממשפחה ברהמינית.
גדלתי במשפחה צנועה מאוד.
לימדו אותנו שרק לאלוהים יש זכות להעניק חיים לאדם,
וכך גם מוות.
לבני אדם אין שום שליטה על זה.
אלו הערכים שלאורם התחנכתי.
שום שוטר לא נהנה להרוג עבריין.
זאת העבודה שבחרת. תמלא את חובתך.
- פוג'ה צ'נגויוואלה עיתונאית ומחברת ספרי פשע -
אני חשה קונפליקט עז כשאני פוגשת מאפיונרים.
רבים חסרי מצפון. רבים רואים ברצח סוג של ספורט.
אבל רבים אחרים יוצאים לרצוח כשהם שיכורים,
כי הם לא סובלים את צחנת הדם או את מראה הדם.
ובסופו של דבר, יש ייסורי מצפון, יש חרטה.
אבל לעולם התחתון יש דרך דקדקנית מאוד
לגייס חיילים.
זו מעין שטיפת מוח.
יש להם מגייסים שנמצאים בכל פינת רחוב.
הם שמים למטרה בנים ממשפחות עניות,
אבל עם שאיפה לחיים טובים.
יש נושרים מבתי הספר ומהמכללות.
לאנשים האלה יש ביטחון עצמי נמוך.
אז המגייס ייתן למגויס הפוטנציאלי עבודה קטנה.
והוא ישבח את המגויס כדי לבנות את ביטחונו העצמי.
הוא מרגיש מוערך.
בעולם התחתון, הכינוי שלהם הוא "בהאי",
שפירושו "אחי".
נוצרת תחושת חברותא. נוצרת תחושת שייכות.
שגם נעדרות בחיי האנשים האלה.
הגיוס נעשה בצורה מבריקה כל כך.
יש סיבה שזה נקרא "פשע מאורגן".
כולם שקלו להצטרף לפלוגה-די.
כולם, כולם, כולם.
אבל השם "מאפיונר",
זה היה משהו שמעולם לא הבנו.
כולם רק ניסו להסתדר בחיים.
כשהמשטרה התחילה להרוג את אנשיו של דאוד,
ההבדל בין צדק ואי-צדק
התערבב לגמרי.
אחרי זה, אנשים התחילו לחשוב שתהיה תגובה.
הוא לא היה טיפוס שמניח לדברים.
אבל אז דאוד עזב לדובאי.
- דובאי -
העסקים מדובאי היו טובים יותר.
העסק העיקרי שלו היה זהב.
הוא נהג לקנות אותו בטונות.
הייתה לו רשת מצוינת להברחת זהב מדובאי אל הודו.
שולי הרווח עמדו על 25 אחוזים.
מפעם לפעם ראיתי אותו.
הפגישה איתו הייתה דבר רציני.
לאדם המצוי לא הייתה גישה אליו.
בהתחלה שוטרי ההיתקלויות לא הזיזו לו,
כי הוא היה מוגן.
הסגנים הכי נאמנים שלו היו מוגנים.
רק החיילים נהרגו.
הוא היה צריך לשלם להם מדי חודש.
ואם הם נהרגו, זה כנראה חסך לו כסף.
אבל אחרי הפרעות בשנות 1992, והתגובה המשטרתית,
הגישה שלו השתנתה.
- דצמבר 1992 -
האלימות שטפה את הודו לאורך היום.
סקילות, שריפת אוטובוסים ותקיפת תחנות משטרה בכל רחבי המדינה.
סיקרתי את הפרעות.
הן היו מפחידות. הן היו מבעיתות.
וראית למה האנושות מסוגלת בעצם.
בבני האדם יש המון רוע ורעל,
שזה לא ייאמן.
יש תקריות מסוימות שבהן הרעל נשפך בכמויות.
זה התחיל בעיירה איודהיה שבאוטאר פראדש,
שם מסגד נהרס עד היסוד.
לאחר מכן, ההינדים והמוסלמים בכל רחבי המדינה התחילו לריב.
זה היה אלים. זה היה עקוב מדם ואלים מאוד.
שכנים תקפו את שכניהם.
חשדו בכולם.
האם אפשר לבטוח במשטרה?
בפרעות 1993-1992 היה פשוט כאוס.
בומביי נפגעה הכי קשה.
בערך 900 אנשים מתו.
המשטרה הואשמה ברוב מקרי המוות.
הם הואשמו בכוחנות,
בפתיחה באש נגדית נגד אזרחים מהשורה.
פעולות כאלו מצד המשטרה,
ולתשומת ליבכם, היה רק קומץ כזה…
העמיק שוב את הפער בין המשטרה לבין הציבור.
הציבור התחיל לחשוד במשטרה.
צריך רק לצאת לרחוב ויורים בך.
אנחנו עוזבים את בומביי מפחד מהמשטרה.
הסיבה לפחד שלנו היא המשטרה.
ייתכן שהמשטרה הייתה נוקשה במקצת.
אבל לולא ננקטה פעולה, הפרעות היו מתפשטות.
עצרנו המון אנשים,
עיכבנו המון אנשים.
במקומות רבים פיזרו התקהלויות באלות.
אנשים היו מבועתים מהמשטרה.
כשהם ראו משטרה, הם ברחו.
בראשית הפרעות, העולם התחתון לא התערב.
אבל דאוד היה מוסלמי.
ואנשים אמרו,
"אתה כזה 'אח' גדול, שאתה נשאר בדובאי."
אנשים התקשרו אליו ואמרו,
"אנשי הקהילה שלך, החברים שלך,
"הם מחוסלים פה ואתה לא עושה דבר בעניין?
"אתה צריך לנקום איכשהו.
"אולי תכה בחזרה?"
אני סבור שפלוגה-די סיפקה נשק לחלק מהפורעים.
התוצאה סחפה את העיר כולה.
- התפשטות הפרעות -
הפרעות יצאו מכלל שליטה.
הן המשיכו להתפשט.
הציבור הרחב לא רצה להתפרע.
גורמים אנטי לאומיים, הם שגרמו את הפרעות.
אתה חושב שלפלוגה-די ולמאפיונרים היה תפקיד בפרעות ההן?
במאת האחוזים. דאוד התסיס את הפרעות.
הוא רצה ליצור כאוס.
- אספסוף רצחני שולט בבומביי -
- עוד 45 נרצחו כשהאלימות קיבלה תפנית מכוערת בבומביי -
בזמן פרעות הקהילה,
גילינו שכמה מהעבריינים של דאוד שינעו נשק.
אבל דאוד היה הידרה בעל ראשים רבים.
אם כורתים ראש אחד, האחרים תמיד קיימים.
רצינו לנקוט בצעדים בקנה מידה גדול יותר.
- בומביי -
- שבועיים אחרי הפרעות -
באנדהרי יש נמל תעופה בינ"ל.
הפעילות הלא חוקית שם פוקחה בידי שריקנט דסאי.
- שריקנט דסאי -
נהגנו לכנות אותו "שריקנט מאמא".
הוא היה מהבכירים בפלוגה.
הוא לא רצח מישהו בעצמו.
שריקנט נהג לשלוט בנתיבי ההברחה מנמל התעופה.
במטען האווירי, בעיקרון.
והם הרוויחו מזה סכומי עתק.
שריקנט מאמא,
הוא היה חזק מאוד ומשפיע.
הוא היה בין עשר השמות המובילים במומבאי בשנות ה-90.
הוא היה אחד מהם.
הייתי עם ידידי ויג'אי סלסקר.
היינו בתחנת המשטרה.
מודיע התקשר אלינו.
"שריקנט מגיע למיקום הזה."
הצוות שלי ואני נסענו לשם לעצור אותו.
ברגע שהוא הבין שהמשטרה כיתרה אותו,
הוא פתח באש.
שנינו נטרלנו אותו.
ברגע שהבשורה על מותו פשטה, השתררה דממה דקה.
איש לא דמיין שהאיש הזה יכול למות.
אחרי מותו של שריקנט,
מחלקת המטען האווירי בפלוגה-די קרסה, במלוא מובן המילה.
דאוד הושפע וזעם מאוד,
בגלל זה ובגלל המוסלמים שנהרגו בפרעות.
הוא רצה לשגר מסר,
אבל קנה המידה וההיקף שלו
הזניקו אותו לליגה אחרת לגמרי.
- רחוב דלאל -
כמה דקות לפני תום המסחר בבורסה לניירות ערך של בומביי…
- הבורסה לני"ע של בומביי, 12 במרץ 1993 -
הפצצות החריבו את הבורסה לני"ע של בומביי.
מטען הנפץ שהונח במכונית במרתף החניון
גבה את חייהם של 70 אנשים לפחות.
בשעתו ישבתי באגף פשיעה במומבאי.
זמן קצר אחר כך הגיע מידע על אזורים אחרים.
מכונית נפץ אדירה התפוצצה בתחנת אוטובוס
מול מרכז הקניות סנצ'ורי בזאר.
יעדים נוספים כללו בנקים ובתי מלון.
סך הכול, הופעלו 12 פצצות ברחבי העיר.
הן הונחו בעיקר במכוניות.
מתקפת הטרור הקטלנית ביותר שהודו ראתה מעודה.
המשטרה נכנסה למתיחות פתאומית.
מה, לכל הרוחות, קורה?
העיר הזדעזעה מ-12 פיצוצים.
הפיגועים ב-1993,
הם היו פשע מתועב, פשע חמור.
בית החולים המרכזי בעיר גדוש.
התמונות כאן הן של כאוס מוחלט.
מספר ההרוגים ניצב כרגע על יותר מ-250.
אבל חוששים שמניין הנספים עוד עלול לטפס.
- יותר מ-205 מתים -
זה היה מפחיד.
בעבורנו, זה היה שקול ל-11 בספטמבר.
גילוי הרימונים הללו היה פריצת הדרך הגדולה הראשונה של המשטרה.
החשודים העיקריים, מאפיונרים מוכרים,
נמלטו לדובאי והותירו שובל של ראיות.
דאוד איברהים הואשם בפיגוע.
תקריות שהחלו בשישה בדצמבר באיודהיה
התפוצצו לכדי מעשה טרור מדהים.
אני חושב שהמתקפה הייתה נגד עצם קיומה ונשמתה של המדינה.
ראש הממשלה, מר ראו,
אמר שהיעד היה ליבה הכלכלי של הודו.
במקור היה הלם.
אבל בהמשך, ככל שהראיות צפו, זה היה מחריד.
לא היה לי שום קשר לפיגוע.
לא שומרים סודות רבים בתוך פלוגה-די,
אבל הייתי אומר שזה היה אחד מהסודות הכי שמורים.
המעצרים שביצעה המשטרה
הפנו זרקור למאפיית העולם התחתון של בומביי.
עד אז, איש מעולם לא חשב שפיגוע במומבאי
יכול להיעשות בידי כנופיות או מאפיונרים.
הרעיון היה חדש לגמרי בהודו.
הם מעוניינים שחוסר יציבות ואי סדר ישררו,
כדי שהם יוכלו להמשיך בפעילויות הזדוניות שלהם.
הסינדיקט של דאוד…
האנשים האלה מחבלים.
אין בהם שום אהבה למולדת.
רשימת האנשים הכי משפיעים בעולם של פורבס התפרסמה.
מי שחולק מקום עם המנהיגים הכי משפיעים בעולם הוא בוס העולם התחתון
והעבריין הכי מבוקש בהודו, דאוד איברהים,
שמתואר כבוס של סינדיקט הפשע המאורגן של מומבאי,
פלוגה-די.
- אויב הציבור מספר 1 -
- טרור - סחיטה - סמים האימפריה של דאוד איברהים גדלה -
אחרי אירועי 1993, הוא תויג כטרוריסט.
מ"טרור" לטרוריסט.
העתיד לא כתוב לאף אחד על המצח.
הוא מעולם לא תכנן, "ב-1993 אעשה פיגוע."
הוא לא חשב ככה, אבל העניינים הלכו והתפתחו.
- פיצוצים בקנה מידה חסר תקדים -
אחרי הפיגוע ב-1993, התחלנו בחקירות.
מהחקירות גילינו שהפיגוע תוכנן בדובאי.
דאוד היה מעורב כל כולו בהנחתת משגורים.
החומרים לפיגוע הוטסו לכאן. חומר הנפץ הוטס לכאן.
הממשלה זעמה.
המשטרה זעמה.
זה היה כמו מלחמה במדינה.
הופעל לחץ על הממונים עלינו להשתלט על המצב.
רק תחשבו שאחרי הפיגוע ב-1993,
יחידה מיוחדת של אגף פשיעה הוקמה.
היא כללה את השוטרים המתמחים בהיתקלויות,
והם קיבלו יד חופשית וכוח בלתי מוגבל.
מפכ"ל המשטרה, ר' ד' טיאגי אמר, "אני רוצה היתקלויות".
המשטרה נאלצה להטיל אימה בהסכמת הממונים.
"לשם מה נתנו לכם אקדח?
"אנחנו רוצים פעילות נוקשה."
כולנו הבנו את הכוונה שלהם.
כששוטרים מסוימים מחו נגד חיסול אנשים בהיתקלויות,
ר' ד' טיאגי כעס מאוד.
הוא אמר, "כמפכ"ל ידוע לי איך זה אפשרי."
"אל תלמדו את אביכם איך לזיין."
הפיגוע במומבאי שינה הכול.
הזעקה הציבורית הייתה מחרישת אוזניים ממש.
הוכרז על עונת ציד.
שדות הקטל נפתחו. בום. לכו על זה.
משטרת מומבאי פתחה בחיפוש מרוכז…
המשטרה עוצרת כעת את פעילות הכנופיות בכל דרך אפשרית.
זו הייתה פסיכולוגיה של פחד.
לא, אדוני! -קום!
אם הם יכולים להפחיד את הציבור, אז אנחנו יכולים להפחיד אותם.
המשטרה לא מסתירה את הטקטיקה שלה.
קודם יורים ואז שואלים שאלות.
לא חלף שבוע בלי היתקלות.
משטרת בומביי ירתה למוות ביותר מ-40 מאפיונרים לכאורה
בחודשיים האחרונים בלבד.
יחידת ההיתקלויות קיבלה מעין היתר רשמי.
כולם רצו את ראשו של דאוד,
והייתה להם יותר מוטיבציה מאי פעם לרדוף אחרי המאפיונרים שלו.
אמרתי, "וואו, משהו סוף סוף קורה."
מעולם לא חלקנו מידע אלה עם אלה,
כי הייתה יריבות מקצועית.
ביקשנו מהם להיכנע.
אבל במקום להיכנע, הם התחילו לירות לעבר המשטרה.
כשמישהו יורה לעברך,
אין לך זמן לחשוב אם אתה יורה לעבר היד או הרגל שלו.
לימדו אותנו שהירי צריך להיות יעיל.
המשטרה חיסלה שלושה מאפיונרים ממש כאן,
ברובע העסקים המרכזי בבומביי.
הם יכלו לעצור כל אחד, להרוג כל אחד בהיתקלות.
הם מומחי ההיתקלויות של מומבאי, צלפים במדי משטרה.
התגובה התקשורתית הייתה טובה, חיובית מאוד.
חיסלתי 16 עבריינים כבדים.
ביצעתי ארבע היתקלויות ביום אחד.
- 78 מאפיונרים נהרגו בשלוש שנים: ההיתקלויות העירוניות -
אחרי אירועי 1993, הוקמו יחידות שקיבלו סמכות חסרת מעצורים.
למעשה התנגדתי לקצינים הבכירים.
אמרתי שאסור לנו לירות בעבריין מתוך גחמה.
מטרתו של כל שוטר היא במקור לעצור אדם,
ולהעמיד אותו לדין.
והחיסולים המופקרים הללו
השאירו טעם לא טוב.
אמרתי, "אני לא רוצה להמשיך."
והחלטתי לצאת לפרישה מרצון.
אני עדיין חש שהוא לא היה צריך להתפטר.
משהו כנראה הפריע לו,
והוא התפטר.
קצין מעולה.
- קצין המשטרה הבכיר קהאן מבקש לפרוש מרצון -
היו לו כמה חילוקי דעות עם הממונים עלינו, לכן הוא נאלץ לעזוב.
כשאני הוצבתי בתנה,
בשנתיים וחצי היו לי 23-22 היתקלויות.
התקשורת, הטלוויזיה, אנשי זכויות האדם, בתי המשפט,
הפוליטיקאים, הפקידים…
איש לא התנגד.
- אלכס פרי כתב מגזין "טיים" לשעבר -
הייתי בהודו בקושי כמה חודשים
כשהתחלתי לקרוא על זה.
- היתקלות -
והמונח "שוטרי היתקלות"… לקח לי יובלות לפענח את זה.
"מהו שוטר היתקלות? יש להם הרבה מפגשים?"
- הקרב של מומבאי נגד המבוקשים ביותר בהודו -
- 54 - מספר ההיתקלויות שאנגרה היה מעורב בהן -
זכור לי שהעיתונים ניהלו מעקב אחר מניינם.
רבינדרה אנגרה, 52 היתקלויות.
ויג'אי סלסקר, 48 היתקלויות.
"לבחור הזה יש 42. להוא יש 58."
שמונים וחמש היתקלויות.
שמונים ושלוש היתקלויות.
מה שהיה משונה בזה,
שהמאפיונרים תמיד היו חמושים בקלצ'ניקובים,
ולשוטרים תמיד היה אקדח.
אבל איכשהו, השוטרים מעולם לא נפצעו.
איך בחור אחד יורה ב-87 אנשים, ויוצא בלי שריטה?
זה נשמע לי די מסקרן.
- אקדוחנים מהירים -
עוד קטע מעניין היה כיצד זה תואר.
- צוות פעולה שולח את העולם התחתון לתפוס מחסה -
היללו אותם בסיקור העיתונאי.
היה פה משהו ממש לא תקין.
מומחי ההיתקלויות, שנהפכו לגיבורים מיתולוגיים כמעט,
שנמצאים במוקד סרטים בוליוודיים.
כמה אנשים הרגת אישית עד כה?
שניים, חמישה, עשרה?
חיסלתי יותר מ-50 כבר.
החבר'ה האלה נהיו מעין כוכבי רוק.
הם היו ידוענים.
עצרו אותם ברחוב והם בילו עם ידוענים.
זו תחושה נעימה, כמובן,
להופיע בעיתון, להתראיין לטלוויזיה.
התקשורת כינתה אותי "האקדוחן המהיר במערב".
- האקדוחן המהיר במערב -
האמירה שאנחנו מתנהגים כמו גיבורים התחילה בתקשורת.
למה זו אשמתנו?
פרדיפ שארמה, הייתי אומר שב-1997-1996, היה צנוע.
פרדיפ שארמה. מפקח במשטרת בומביי?
אכן, כן.
אבל אז בא האגו.
אומרים שאתם כוכבים גדולים יותר מכוכבי הקולנוע שמגלמים אתכם.
כן, לפעמים אומרים כך.
הם אהבו את העובדה ורצו להיות אנשי השעה.
כשוטרים, אנחנו הולכים לעצור אותם.
אבל מובן שידוע להם שהם ניצבים בפני חוקים נוקשים.
אם הם נעצרים, הם לא ישתחררו למשך שמונה עד עשר שנים.
לכן, כדי להפחיד את המשטרה או להציל את עצמם,
הם יורים לעברנו. ואנחנו משיבים אש.
פרדיפ שארמה היה תאב מרדף אחרי עבריינים
כדי להרוג אותם בהיתקלויות.
כשהם היו בהיתקלויות,
אני יצאתי לשטח לסקר אותם.
נהגתי להתקרב אליהם ולדבר איתם.
אם אתה לומד להקשיב, אם אתה מתחבר למשהו בתוכם,
רק משום שנתת להם זמן לדבר,
תראה שהם יחלקו איתך סיפורים,
הם יפרקו בפניך וישתפו אותך בסודות כמוסים,
שנהפכים לכתבת השער שלך.
הם התחרו זה בזה,
בניסיון להשיג הכי הרבה חיסולים.
"אני הרגתי 80." "אני הרגתי 90." "אני הרגתי 100."
זה עולה להם לראש.
היה נדמה שזה ההישג היחיד
שהם התגאו בו.
בספירה האחרונה, פרדיפ, היו לך 92…
- אומרים ועושים -
סך הכול 92, ולך 78, נכון?
או משהו כזה. - כן.
בדומה לשותפות של סאצ'ין טמדולקר וסהוואג או יובראג וקאיף.
מי רודף את מי? אתה רודף אותו?
לא, אנחנו עובדים ביחד. -עובדים ביחד?
רק להסתובב ולהרוג עבריינים
למען צבירת מוניטין,
או להגיד, "כן, אני אחראי להרג רב בהיתקלויות,"
זה… הייתי אומר שזה ראוי לגינוי.
בשלהי שנות ה-90, מומבאי נראתה כמו שדה קרב.
אבל יחידת ההיתקלויות לא פורקה.
איכשהו, כולם חשבו שזה לגיטימי.
אני חושבת שזה לגמרי מוצדק.
- האם נדרשות היתקלויות למאבק בטרור? -
מצבים חריגים מצדיקים אמצעים חריגים.
זה הדבר העיקרי שקורה.
אבל בהדרגה, פעילי זכויות אדם התחילו לפקפק בתרבות.
אני חוקרת את המשטרה לגבי הסילוק המהיר הזה.
- רישיון להרוג? -
אעדיף לראות שהוא יימצא אשם בבית המשפט.
עד 2003, ההיתקלויות חיסלו כ-1,200 מאפיונרים.
כשאומרים שהפיגוע ב-1993 היה הטבח הכי גדול שמומבאי ראתה מעודה,
אז 1,200 מאפיונרים זה פי חמישה ממספר הנספים שהיו בפיגוע ב-1993.
מובן שהם היו עבריינים ואני לא מצדיקה את מעשיהם,
אבל לאנשים האלה היו משפחות,
לאנשים האלה היו רעיות, ילדים, אימהות,
אבות, וכנראה היה להם סיכוי להשתקם.
אז נכנס לשיח הציבורי המונח "היתקלות מפוברקת".
- מחלוקת עזה סביב היתקלויות מפוברקות -
ייתכן שההיתקלויות שלהם היו מבוימות.
יש סדרת אנקדוטות
שהשוטרים תפסו עבריינים בבתיהם,
ולקחו אותם למקום אחר, חקרו אותם וירו בהם.
בראש רשימת המבוקשים של משטרת מומבאי,
סאדה מאמא פאוולה, נתפס לבסוף בידי המשטרה.
המשטרה השיבה אש וירתה בשניים למוות במקום.
הכול המצאה תקשורתית.
הציבור יודע
מי מפברק ומי אמיתי.
היו לי 54 היתקלויות.
אין נגדי שום אישום, אפילו על היתקלות אחת.
כל ההיתקלויות שלי היו נקיות.
אז למה להאשים את המשטרה? ביצענו את תפקידנו.
החיים בעיר נהפכו למסוכנים יותר.
הסתובבו סיפורים
שכמה מידידיי נעצרו איפשהו,
ואחר כך הם נורו.
אנשים אמרו, "אתה יעד".
"אתה ברשימת השמות".
"אז גם אתה תהיה קורבן של היתקלות, היתקלות מאורגנת."
היית המום ממספר האנשים שנתקלו בהם?
כן…
הייתי המום.
אבל אנשים אמרו לי שכן, יש עכשיו כוח פעלתני יותר.
אכן פחדתי מפרדיפ שארמה.
היה לי מודיעין אמין שהוא ניסה להוריד אותי.
היו לו הרבה מודיעים מהעולם התחתון.
אנשים שכנראה, כדי להימנע מהיתקלויות בעצמם,
אמרו, "בבקשה אל תהרגו אותנו,
"אתן לכם מידע."
אז הייתי נחוש בדעתי לפרוש מזה.
זה לא שווה את מה שאני מסכן.
חשתי שלמען ביטחוני עדיף שאצא מהעיר.
אז בנובמבר 2003,
השכם בבוקר בערך ב-5:00, נסעתי לגואה.
הייתי מבועת.
האם עוקבים אחריי?
האם מצותתים לטלפונים שלי?
אני לא יודע. במחסום הבא, ככל הנראה,
מישהו עלול לחכות לי כדי לחסל אותי.
רבים נהרגו בהיתקלויות.
ואתה יודע מה הם עשו?
הם נטשו את כל הפעילות הלא חוקית שלהם והסגירו את עצמם למשטרה,
מפחד מהיתקלויות.
זה אקדח תופי שתמיד משמש אותי נגד העבריינים.
הפחד נזרע לאיטו.
זה רובה סער 56.
מה השתנה אצל דאוד? הדרכים שלו החלו להיחסם.
כולם ידעו שאם ידברו עם טרוריסט, סופם יהיה רע.
איש לא דיבר איתו.
- גואה 2003 -
רוב השכבה הבכירה של פלוגה-די נמלטה.
דאוד ירד למסתור מוחלט.
היה מדובר בשמירה על חייך שלך.
לקחתי לעצמי שם בדוי.
לא היה לי שום קשר עם איש.
בני המשפחה שלי, אחי, אבי…
כולם.
הייתי די בודד.
במשך קרוב לעשור חייתי בעילום שם.
ניסיתי לחמוק מהפיכה ליעד היתקלות.
קרב ירי התנהל ליד משרפת דאונר
בצפון-מזרח מומבאי השכם בבוקר.
קרוב ל-60 מאפיונרים לכאורה נהרגו בהיתקלויות דומות
עם משטרת מומבאי בשמונת החודשים החולפים.
ההשפעה על הפשע המאורגן בבומביי הייתה כבירה.
היו שני מקרי ירי בשבוע ברחובות
מצד מאפיונרים.
אבל בראשית שנות ה-2000, זה צנח לשניים בחודש.
כך שלשוטרי ההיתקלויות הייתה השפעה כבירה.
אני זוכר שחשבתי,
"אני צריך להיפגש עם אחד מהם."
לא הייתה לי רשימת קשרים נרחבת בשלב ההוא.
אבל התחלתי לגשש,
והיה עיתונאי מסוים אחד בבומביי
ששמו חוסיין זאידי, שהיה כתב משטרה
והכיר את כולם.
כל החבר'ה האלה היו אצלו בחיוג מקוצר.
הוא היה מסוקרן משוטרי ההיתקלויות הללו.
הוא אמר, "לא ראינו שוטרים כאלה
"חוץ מבסרטי 'הארי המזוהם'."
הוא ביקש ממני להכיר לו מישהו שייפתח
או ישוחח איתנו בריאיון.
אז אמרתי, "פרדיפ שארמה".
הוא היה שוטר ההיתקלויות המוביל בהודו.
למעשה, הוא התקרב למניין מאייה.
זה מסוג המקרים שהולכים לריאיון
ורוצים לנסות לספור את השאלות,
ולהיזהר למדי, לנהוג בזהירות רבה,
ולתת למישהו להוביל אותך כמעט לאנשהו, במקום להתעמת איתו…
ולא נאלצתי לעשות דבר מכל זה.
זה היה יוצא דופן.
אני מראיין את פרדיפ, ובחדר הסמוך,
היו שני חבר'ה כפותים, שהוכו עד אובדן חושים.
הם עלולים להרוג את השניים.
פשוט סתמתי את הפה ורק התבוננתי בזה.
אף אחד לא כתב:
"השוטרים האלה הורגים אנשים, מוציאים להורג אנשים ברחובות."
איש לא כתב את זה.
אני חושב שדי ציפיתי לגלות שיש הסבר כלשהו.
אבל בפירוש, רק כשהגעתי לשם הבנתי,
"אה, בסדר, הם פשוט מחסלים אותם
"ולא עושים מזה שום עניין."
וזה מה שהם מספרים לי, למעשה.
חוסיין זאידי הביא את אלכס פרי.
הוא אמר, "רוצים לראיין אותך למגזין."
אמרתי, "טוב".
דיברתי איתו כמו שאני מדבר איתכם.
לא ידעתי עד כמה מגזין "טיים" חשוב.
מובן שהם טינופת.
צריך לנקות את החברה שלנו מהם.
נפגשנו כמה פעמים. הוא היה גלוי. הוא היה כן.
כולם יודעים שזה מתרחש. כולם מסכימים עם זה.
אז מי יתלונן?
והסתכלתי עליו לעיתים ותהיתי,
"האם אתה קולט שיום הדין יגיע?"
מובן שהוא נהנה מהדמות שהוא גילם.
הוא חשב שהוא משרת את הקהילה שלו.
ואני חושב שלדעת כל החבר'ה האלה הייתה להם חסינות.
כראוי ל'הארי המזוהם' של הודו,
למפקח פרדיפ שארמה יש חיבה למשפטי מחץ קטלניים.
- קאובויים עירוניים -
ב-2003, לא הכרתי את ערכו של מגזין "טיים".
לא קראתי אותו בחיי.
- שוטרי בומביי מחסלים מאפיונרים -
- מספר החיסולים של פרדיפ שארמה: 87 -
"אחרי שאנחנו יורים במאפיונר כלשהו, הקורבנות שלו רואים בי אל.
"עבריינים הם טינופת ואני המטאטא."
יש תחושה שזה מעופו של איקרוס, כן?
הם התעופפו גבוה מדי.
היה צפוי שזה יתפוצץ להם בפרצוף.
פרדיפ שארמה הוא מומחה ההיתקלויות הראשון
שהודח מתפקידו.
פרדיפ שארמה, איש ההיתקלויות הבכיר הראשון שהודח.
הוא נעצר אמש באישון לילה יחד עם חמישה נוספים,
בשל טענות להיתקלות מפוברקת במאפיונר לכאורה באנדהרי שבמומבאי.
חבל שהתראיינתי לזה בכלל.
לפתע פתאום, אנשים החלו להטיל ספק במה שהתרחש.
כולם שמחו כשהעבודה בוצעה.
למה להטיל ספק לאחר מעשה?
מובן שהרגשתי לא נעים.
אז התקשורת שינתה את הגישה שלה.
אני התעמתי עם אויבי החברה.
אחרי כל זה, הם כולאים אותי.
מר פרדיפ!
נדחק לשוליים בידי אותו כוח שתגמל אותו בעבר על שירותו.
שוטרים רבים רואים בזה סופו של עידן.
כשהתפרסמה הכתבה ב"טיים", המצב הידרדר…
- ירי מפנה זרקור לשוטרי היתקלויות -
…לא רק לפרדיפ שארמה, אלא לשוטרים נוספים.
- המשטרה "פותרת" חקירות בחיסול הנאשמים בהיתקלויות -
כעת כולם מתחו ביקורת על פעולותיהם של מומחי ההיתקלויות.
- אסור שהכוונה תהיה לירות כדי להרוג -
לדעתי הם עבריינים במדים.
זו אכן דעתך? - עבריינים במדים.
כי כל מי שקיבל חירות רבה כל כך
להרוג אנשים… מי מוגן?
- ההיתקלויות דורשות שיטור של המשטרה -
חקירות שהצטברו נגד מומחי ההיתקלויות המפורסמים של מומבאי…
- היפוך תפקידים -
הגיע שלב שבו הועלו טענות רבות של שחיתות.
קבלן הבניין, גאנש וואג, טען שחייו היו בסכנה
מצד מומחה היתקלויות אחר, רבינדרה אנגרה.
- רבינדרה אנגרה סגן מפקח במשטרה, פונה -
הוגשה נגדי תביעה בגין סחיטה.
נעצרתי וישבתי כמה שנים בכלא.
כל תושבי תנה ידעו שהאישומים כוזבים.
- אנגרה זוכה המתלונן לא סיפק די ראיות -
היו מי שחיכו למצוא נגדי כל דבר שהוא כדי שיוכלו להפיל אותי בפח.
אם זוטר מופלל, האם הממונה ירגיש טוב בגלל זה?
כך שהייתה קנאה קלה מכל עבר.
אנגרה הוא לא היחיד שאיבד מקרנו.
- 2004: סאצ'ין ואזה נעצר על מותו במשמורת של קוואג'ה יונוס -
פראפול בהוסלה נחשד כעת.
עורכים נהגו לבקר אצלנו. השמות שלנו הופיעו במאמרי מערכת.
עשינו כותרות בעיתונים.
- בעבר סמל, כיום הם בצד הלא נכון של החוק -
בעבר הם היו גאוות משטרת מומבאי.
אלה שוטרים שירו במאפיונרים בהיתקלויות,
והמיטו פחד בלב העולם התחתון.
אחרי כל מה שעשית,
וכל הטרוריסטים ואנשי העולם התחתון שהרגת,
מה שהביא שקט למומבאי,
האם כואב לך לגלות שאתה עצמך נחקר ככה?
אני בהחלט פגוע. בוודאי.
מה המרגש? אנחנו רוצים לדעת מה ההרגשה.
אחרי שהרגתי 112 אנשים, זה הפרס שאני מקבל.
- רופין שארמה עוזר מנהל בדימוס, אגף פשיעה -
לדעתי האישית ההרג, גרימת מוות של אחרים, מתועב.
כשוטר, אני חושב שצריך לחדול מזה.
אלה מנהגים לא אנושיים שניתן להימנע מהם לגמרי.
אז זה היה עניין של זמן עד שקמה התנגדות
כלפי שיטור כזה.
- לא נותרו מאפיונרים בכירים בעיר: משטרה -
בשלב הזה, ראשי פלוגה-די
התיישבו כולם מחוץ להודו.
נבחרתי להיות שליח של משרד החוץ.
טיפלתי בחקירות מעבר לים ובהסגרות.
אבו סאלם היה חבר חשוב בכנופיה של דאוד.
הוא היה מעורב בסחיטה.
בקרב התעשייה בבוליווד
היו כ-50 תביעות נגדו ברחבי המדינה.
כולל על מעורבותו ברצח של גולשאן קומאר.
גולשאן קומאר היה מולטימיליונר.
בעבור ההודים, גולשאן קומאר היה אגדה כמעט.
בהון שעשה מסרטים הודיים מוזיקליים,
הוא בנה מקדש ליד ביתו…
גולשאן קומאר הותקף בידי אקדוחנים
ונורה מטווח אפס בזמן שיצא ממקדש.
אבו סאלם היה מבוקש בגין הרצח של גולשאן קומאר,
והוא היה מבוקש בגין הפיגוע בבומביי.
אבו סאלם הוא אסיר מפורסם…
אחד ממתכנני הפיגועים בבומביי ב-1993.
אז החלטתי
שזה מישהו שארדוף ואנסה להשיג אם אפשר.
היו שמועות שונות שהוא בארה"ב, בקנדה,
או במדינות המפרץ הפרסי, נוסע תחת זהויות בדויות.
- אינטרפול -
העבריינים החליפו מספרי טלפון, שינו מיקומים.
הם הערימו על המערכת.
אבל טכנולוגיית המידע הסירה גבולות.
ממטה האינטרפול העבירו לנו דוא"ל.
בדוא"ל נכתב שהוא יטוס לנורבגיה ומשם לקנדה.
עקבנו אחרי מקור הדוא"ל.
עד הערב גילינו
שהדוא"ל הזה נשלח מפורטוגל.
- ליסבון, פורטוגל -
באזור מרטין מוניז נמצא הרחוב הזה, רואה דה פלמה,
שבו גרים הודים רבים.
הבניין הוורוד שאותו אתם רואים כעת
הוא רואה דה פלמה מספר 284.
ב-18 בחודש, אבו סאלם ירד מהבניין הזה
ובחזית, ליד השער, חיכתה לו המשטרה.
בפורטוגל, החוקה קובעת שאיש לא יוסגר
אם יושת עליו עונש מוות.
- מאמצים לגירושו של אבו סאלם -
למחרת התקשר אליי היועץ המשפטי של אגף פשיעה.
הוא אמר, "מה נעשה?
"איך נוכל לומר שאי אפשר להשית עונש מוות?
"וזו עבירה חמורה מאוד, של טרור ורציחות וכולי."
אמרתי, "אדוני, יש להחליט,
"בשורה התחתונה, האם נרצה שישוב או לא.
"אם מוכרחים להשיב אותו, אז אין לנו ברירה
"אלא לתת הבטחה כזו."
לבסוף, הוא הסכים.
- בית המשפט מורה להסגיר את אבו סאלם -
- סאלם מואשם בבית המשפט -
המפיונר אבו סאלם, הנאשם בפיגועי 1993,
יובא להודו לעמוד למשפט.
אבו סאלם יחמוק כנראה מעונש מוות,
כי הסגרתו מפורטוגל בוצעה על סמך זה
שלא ייגזר עליו גזר דין מוות.
הסגרתו של טרוריסט בינלאומי
גרמה לכולנו לתחושת התעלות.
טוב, תישאר איתי, דיביאש.
אבו סאלם, בין קושרי הקשר המרכזיים של פיגועי בומביי ב-1993…
קיבל מאסר עולם.
אבו סאלם נמצא אשם באשמת טרור…
- אבו סאלם נשלח למאסר עולם על פיגועי 1993 -
…קשירת קשר, רצח, עבירות נשק ושלל אישומים אחרים.
מופעל על המשטרה לחץ להעניש,
אבל תפקידה של מערכת המשפט להעניש.
- אבו בהאי! - אבו בהאי!
שליחתו לכלא של אבו סאלם הייתה מסר, לדעתי,
שחברות אכן מתפתחות.
אין צורך בהיתקלויות או בהרג.
יש דרך אחרת.
עונש המוות נגזר
למאות מאפיונרים ברחובות בומביי
מצד מומחי היתקלויות.
אבל יכלה להיות דרך עדיפה, למתים ולשוטרים הללו.
רצית לומר משהו?
מי יחליט אם האדם הזה מאפיונר או לא?
אין לכם זכות לחסל אותו. לא אמורים להרוג אותו.
תשפטו אותו, תתבעו אותו, תרשיעו אותו.
פרדיפ שארמה נעצר ב-2006 בגין היתקלות מפוברקת עם מאפיונר לכאורה.
לקהאן בהאיה נהרג בידי המשטרה בהיתקלות…
מומחה ההיתקלות השנוי במחלוקת של משטרת מומבאי, פרדיפ שארמה,
מואשם בחטיפה וברצח בדם קר.
שארמה היה סמל של משטרת מומבאי.
הוא היה מעורב ב-107 היתקלויות ב-14 שנותיו במשטרה.
כלא הוא כלא.
אין לך חופש כמו שהיה לך בחוץ.
אני מוקף בכל האנשים שעצרתי.
כל חברי הכנופיות העצורים חיים איתך.
אתה תקוע בחלל סגור.
פרדיפ שארמה נעצר ונשלח לכלא
בגלל תפקידו לכאורה בהיתקלות המפוברקת של רמנאראן גופטה,
שנודע בשמו לקהאן בהאיה.
ואחרי אותו חיסול,
אחיו פנה לבית המשפט העליון של בומביי
ואמר שלקהאן בהאיה נרצח בדם קר.
האירוניה היא שלגבי ה-110 או ה-112 שאכן הרגתי, איש לא חקר אותי.
אבל על האחד שלא הרגתי, הופללתי.
- כתם נוסף על המדים -
שוטר-על לשעבר שנאשם באישומים דומים
התייצב להגנתו של פרדיפ שארמה,
סאצ'ין ואזה, הנאשם בהריגת קוואג'ה יונוס
בהיתקלות מפוברקת, ביקש להצדיק את המעשה
וכינה אותו: "הדרך האידאלית לטפל בעבריינים."
בין אם זו היתקלות מפוברקת או לא, עלינו לראות את התוצאה.
אתה אומר שאם אדם רע מחוסל, גם אם זה בקרב יריות מפוברק, זה בסדר?
למה לא?
מובן שריחמתי עליו שהוא נכלא.
כלומר, הכרנו זה את זה 25 שנים.
כשפגשתי אותו, התירו לנו חצי שעה ביחד.
במשך רוב הזמן שתקנו.
הוא לא דיבר הרבה.
הוא אמר, "חוסיין, לא ביצעתי את ההיתקלות הזאת.
"הפלילו אותי."
האמנת לו כשהוא אמר את זה?
למה לך לשאול שאלות כאלו?
מה שקרה זה שצוות משטרתי עצר את לקהאן בהאיה מוואשי שבנאבי מומבאי.
- כביש גישה ורסובה -
אבל ההיתקלות שלו התרחשה, כך נאמר,
באותו יום בלב העיר,
ליד כביש הגישה ורסובה, ליד פארק ננה נני, כעבור כמה שעות.
החקירה גילתה
שלקהאן בהאיה נהרג מטווח אפס.
לא הייתי מעורב בהיתקלות הזאת.
כל המעורבים קיבלו פרס.
כולם מסרו את שמותיהם. שלי לא הופיע ברשימה.
אילו הייתי שם, הייתי מוסר את שמי.
הייתי מוביל את הצוות.
סך הכול, 13 שוטרים הועמדו לדין.
סברו שרבים מהם עבדו אצל שארמה,
או שהיו כפופים לו.
היו כתבות שונות שאמרו כך ואחרת.
- "ההיתקלות" ב-2006 הייתה רצח במשמורת: חקירה -
- אלוף היתקלויות -
- ירה בעבריין לכאורה בדם קר -
לא אוכל להרחיב בנידון.
- גיליון האשמות נגד שארמה -
איך זה גרם לך להרגיש ברמה האנושית?
בסופו של דבר, עבריין נהרג.
זה לא איזה קדוש שמת.
מובן שמרגישים רע, אבל, נו…
היה לזה היבט נוסף.
נטען שהמשטרה עצרה את אניל בהדה יחד עם לקהאן בהאיה.
הוא היה עד הראייה הראשי. עד הראייה היחיד.
הוא נעלם במרץ 2011,
שישה ימים לפני שנקבעה לו עדות בפני בית המשפט.
- עד מרכזי בהיתקלות המפוברקת עם לקהאן בהאיה נעלם -
אניל בהדה נעלם ממש לפני שהיה אמור להעיד.
אניל בהדה היה עד מפתח.
ברור שאניל בהדה היה חושף את האמת.
מצאו את גופתו בניו בומביי במצב של ריקבון.
- עד יחיד מת, לטענת השוטרים בבית המשפט העליון -
אז בסוף, פרדיפ שארמה יצא לחופשי,
עקב היעדר ראיות.
במקרה ההיתקלות המפוברקת של לקהאן בהאיה,
פרדיפ שארמה זוכה.
מומחה ההיתקלויות במשטרת מומבאי, פרדיפ שארמה,
זוכה במקרה ההיתקלות המפוברקת עם לקהאן בהאיה.
לשמיעת פסק הדין נכח באולם המון רב.
ביניהם כמה שוטרים ועורכי דין.
כולם נראו המומים מפסק הדין.
הוא אמר, "חוסיין, אמרתי לך שלא עשיתי את זה,
"ועכשיו, בית המשפט הסכים שלא עשיתי את זה."
נענשתי במשך שלוש וחצי שנים על פשע שלא ביצעתי.
אבל יש תכונה אחת אצל שוטר קשוח.
הוא לעולם לא משלים עם תבוסה.
לא משנה כמה תדכא שוטר,
הוא תמיד יתאושש.
כשפרדיפ שארמה נעצר
הייתה תחושת התעלות בעולם התחתון.
היה מעין אושר.
פרדיפ שארמה, מומחה היתקלויות ידוע,
הוחזר לאחרונה למשטרה
אחרי שהאישומים נגדו בוטלו במקרה ההיתקלות המפוברקת.
- הם תמיד מוצגים כמושחתים ולא כשירים -
ואז נודע לכולנו שפרדיפ שארמה שוחרר מהכלא,
וזה הפחיד רבים.
חשבתי שכיוון הרוח השתנה כנגד שוטרי ההיתקלויות.
אבל לפתע, הוא חזר כעת.
גורם הפחד היה קיים במידה רבה.
שמחתי מאוד.
שמחתי מאוד שהייתי מחוץ לפלוגה.
- תחנת משטרת ורסובה מומבאי -
כי איש לא ידע מה יקרה.
כשהשתחררתי, איש לא רצה קשרים איתי,
בגלל השערוריות.
- תנה 2017 -
לאחר מכן הוצבתי במחוז תנה.
סברנו שאיקבל קסקר מנהל שם רשת סחיטה.
- איקבל קסקר -
איקבל הוא אחיו של דאוד איברהים.
נו, כן, לאדם כמו איקבל, שהוא שחקן מרכזי בסינדיקט.
הרכבנו את הצוות שלנו.
נאלצנו לאמץ טקטיקות שונות.
לאיקבל היו שבעה עד שמונה שומרים למטה.
אם המשטרה עלתה למעלה,
הם התקשרו אליו או צלצלו בפעמון
כדי להתריע בפניו, והוא נמלט למטה בסמטה.
השתלטנו על כל הבחורים האלה.
ריתקנו אותם ועלינו למעלה.
שוטרת הלכה ראשונה בבגדים אזרחיים.
אז אמרו, "יש פה איזו גברת בכיסוי ראש."
ברגע שהדלת נפתחה, נכנסנו.
איקבל אכל ביריאני בזמן שצפה בטלוויזיה.
אז אמרתי, "איקבל, בוא, נלך."
הוא אמר, "אדוני, אפשר לסיים לאכול קודם?"
אמרתי, "כן, תאכל ואז נלך."
זאת הייתה השיחה היחידה שלנו.
סיפור הצלחה גדול למשטרת תנה.
מומחה ההיתקלויות, פרדיפ שארמה, עצר בוס נמלט של העולם התחתון,
אחיו של דאוד איברהים, איקבל קסקר.
אחיו של דאוד איברהים, איקבל קסקר, נעצר במומבאי…
זה היה פעלול. זה היה פעלול ברור.
האיש שאחראי על החקירה הוא מומחה ההיתקלויות, פרדיפ שארמה,
שהוחזר לאחרונה למשטרה
אחרי שזוכה במקרה היתקלות מפוברקת.
צוותי החדשות הגיעו באורח פלא, היו צילומים, הכול קרה.
נמצא איתנו מומחה ההיתקלויות, פרדיפ שארמה.
אדוני, תספר לנו על המבצע, מבצע גדול כל כך.
איקבל קסקר לא היה דג גדול כל כך.
הוא היה בסך הכול אח של דאוד,
אבל לא איזה בוס גדול של רשת גדולה.
שם המשפחה קסקר תמיד עשה כותרות ראשיות.
אני חושב שהסיבה היחידה שפרדיפ שארמה עשה את זה
היא כדי שאנשים ידעו, "היי, השתניתי."
הוצאתי לפועל מבצעים גדולים מזה בהרבה.
אבל ללכת לשם ולעצור אותו בלי שום התנגדות,
זה היה הישג בפני עצמו.
בתור האיש שהיו לו כ-100 היתקלויות לזכותו,
המעצר של איקבל קסקר נראה כמו הזדמנות
להוכיח שיקום קל,
בתור שוטר שהתפתח עם הזמן.
איש לא רוצה ששמו ייקשר עם המונח "שוטר היתקלויות" או "היתקלות".
פענחנו כל מיני חקירות ותפסנו כמה וכמה עבריינים,
אלפי עבריינים.
זו מכה קשה לכנופיה של דאוד איברהים.
גרמנו לדאוד לחיות בפחד.
איש כבר לא מוטרד.
לפני כל פעולה שהיא, הוא יחשוב 25 פעמים.
הרובים דוממים ברובם כעת.
מרבית מהמאפיונרים של מומבאי מתים, במסתור או במעצר.
אני חושב שבהרג של כמה אנשים
הצלחתי לסלק את הטרור.
הצלחתי לאפשר לאנשים לחיות את חייהם הנורמליים.
מה שקרה כתוצאה מכך עם מומחי ההיתקלויות כביכול…
הם פעלו ממניע נסתר.
כיום, למרבה הצער, אם מישהו אומר "היתקלות",
יתעורר זעם ויטענו שמדובר במעשה פלילי.
אבל אני אומר בגאווה רבה,
שאף אחת מההיתקלויות שלי
לא התרחשה בחשאי או באישון לילה.
תבינו, להרוג בן אדם, זה לא קל בשום מצב.
אבל אם אתה מצדיק את עצמך,
שאתה עושה משהו למען טובת הציבור, אפשר להתמודד.
בהבאת שלווה לאנשים, כן, אני מתגאה.
הדימוי שיש לי של רבינדרה אנגרה
הוא מכל ההיתקלויות שביצעתי בשם המשטרה.
אבל פוליטיקאים וקצינים בכירים משתמשים במדיניות "השתמש ושכח".
הם יזרקו אותך מתחת לגלגלים.
מה תעשה?
אתה מרגיש רע לגבי זה?
אני כועס.
רק פחדן מרגיש רע.
אני כועס.
כשהפשיעה מסלימה, המשטרה מקבלת חירות.
אבל כשהפשיעה בשליטה,
שוטרי ההיתקלויות כבר לא נחוצים.
אז הם מסולקים מהמערכת.
אף אחד לא ידבר בפתיחות ויגיד את מה שאמרתי.
לא, אני מתכוון ששום שוטר
לא רוצה צרות כאלו עם הקצינים הבכירים.
ב-2021, פרדיפ שארמה נעצר והואשם
בגין רצח לכאורה של איש עסקים ממומבאי.
נכון לשלהי 2022, הוא ממתין בכלא למשפט.
רבינדרה אנגרה הצטרף למפלגת הקונגרס ב-2018.
בכוונתו להיות פוליטיקאי.
אחרי פרישתו, א' א' קהאן ייסד עסק אבטחה פרטי.
הוא הלך לעולמו בינואר 2022 בגיל 81.
שיאם קישור יצא מהמסתור ב-2015.
הוא הסגיר את עצמו וישב שנתיים בכלא.
דאוד איברהים עדיין במסתור.
תרגום כתוביות: תמי יפה