Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[hraje energická orchestrální hudba]
[vypravěč] Před čtyřmi lety Nick a Audrey Spitzovi
vyřešili nejsledovanější vraždu století.
[orchestrální hudba pokračuje]
[Audrey] Pro boha živýho!
- Vytáhnem ji? - Ne, je to tesák.
- [jekot] - Já ho tam vrátím.
To radši ne.
- Ne! - [výkřiky]
[vypravěč] Jako jiné nové hvězdy
i Nick s Audrey ihned podali výpověď v práci
a investovali celoživotní úspory do kariéry soukromých vyšetřovatelů.
- [chroupání, pískání ze sluchátka] - Mm. Áa!
- [Audrey] Cha! - Omluvíte mě?
- Jo, žádnej problém. - [chroupání]
Vážně teď chroupáš brambůrky?
A chceš mi to vyčítat? Sama jsi zbodla dva krevetový koktejly.
[výhrůžně] Přestaň mě laskavě rozčilovat.
[vypravěč] Naneštěstí se jim příliš nedaří.
[Audrey] ...se dostanou do určité fáze života.
- S tebou to nemá nic společného. - Ne všichni muži.
- Ne, ale... - Tak se na mě za to nezlob.
- [bouchnutí dveří] - Takže ty jsi mě podváděl, Rone?
- Vážně? Po 25 letech? - Co to...
[Ron] Lásko.
Chodil jsem ven, abych ti mohl naplánovat překvapení k výročí svatby.
- [Audrey] To je tak sladký. - To je ňáky...
- Promiň. - [Audrey] To dává smysl.
Omluvte nás.
Buďte tak moc laskavá, zaplaťte účet a už vás nebudeme rušit.
[Nick] Mizíme.
- Účet? Účtujete jí to? - No to ne!
Uzavřeli jsme smlouvu...
- Sváděla jste mě. - Jenom jako.
To mi tak ještě scházelo.
[vypravěč] S podnikáním jsou v koncích, a tak jim nezbývá než doufat v zázrak.
V to, že někoho jim blízkého zavraždí.
VRAŽDA V PAŘÍŽI
[podivné pískání a mručení]
- [hluboké troubení] - Och bože!
- [troubení pokračuje] - Lásko, lásko!
Hej, hej, nemůžeš si radši pustit vlny na pláži?
[Nick] S velrybím zpěvem se mi líp usíná.
- Vzala jsi mi prášky, tak... - A víš proč?
Vzpomeň si, co jsi po nich dělal naposledy.
Náměsíčnej jsi vylez na chodbu v mých kalhotkách a pak jsi pokropil gauč.
Tak na to si nevzpomínám.
Tady. Portýr si tě vyfotil. Mám tě na pozadí.
- Ale to nejsem já. - Jasně.
[Audrey] Hele, lásko, když nemůžeš spát, ehm...
tak můžeme třeba projet další kapitolu.
[Nick] Čet jsem pár stránek. Holka, ten chlap neví, o čem mluví.
[Audrey] Brouku, ten chlap napsal testy, který musíš udělat, abys dostal licenci.
[Nick] Bejval jsem polda, nepotřebuju cár papíru,
abych věděl, co dělám.
Vím, co dělám.
Oba jsme se shodli, že by pomohlo kšeftu, kdybysme tu zkoušku složili.
Fakt si myslíš, že se nám nedaří kvůli tomu?
Měli bysme lepší klientelu, kdybysme oba měli licenci.
[Nick] Tu získáme jen s lepším marketingem.
S marketingem? Jako ty tvoje vizitky?
- Jo. - [Audrey] Fakticky? Bože.
To je provokativní marketing.
Ne, není. Je matoucí. Nejsme pejskaři. Jsme...
- [zpěv velryb] - [hlasitě] Umím překřičet i tvý velryby.
- Lásko, přestaň. - [velryby ztichnou]
[Nick] Fajn, nech to bejt.
Copak to chceš všecko vzdát?
Nechci. Chci to dělat dál, jenže...
Už se bavíme jedině o práci.
Znáš nějaký páry, který spolu pracujou a nerozhádaly se?
Billie Eilish a Finnease.
Brácha se ségrou.
Dobře, hele, vím, že takhle jsme si to nepředstavovali, když jsme...
MAHÁRÁDŽA [vyzvánění - indické disko]
Co to zase je?
Eh, můj mobil.
[telefon dál vyzvání a vibruje]
Čau, rádžo. Namasté. Jak je, brácho?
[mahárádža nadšeně] Čau! Co děláš, Nickouši?
Ty tam sekáš trávník? Co to tam slyším?
Užívám si na vodním skútru. Jó! [smích]
Jo, na skútru a na mobilu současně?
[mahárádža] Jo, protože pro tebe mám bombu.
Mahárádža se bude ženit!
Ty jo, neuvěřitelný!
Hned to řeknu Audrey.
Audrey? Bude se ženit.
- Co? - No jo jó.
Viku, blahopřejeme. Moc ti to přejeme.
Díky. Je to kočka přímo z Paříže.
Víte, tam, odkud je Eiffelovka. Bomba.
Bereme se tenhle víkend na mým novým soukromým ostrově
a chci, abyste u toho s Nickem byli.
Všechno platím.
Chci vás dva vidět na parketu, jak to tam pořádně natáčíte.
Myslíš „roztáčíme“?
Ne, na to mám... Úu! Sakra!
[výkřik]
- [přerušení spojení] - Co se děje?
Slyšela jsi? Všechno nám platí.
- O víkendu máme kšeft. - Musím říct, že bych celkem rád vypadnul.
Víš, co se stalo naposled?
No, umřelo pár lidí.
Nejen pár. Hodně lidí.
Pět mrtvol ti připadá moc?
Dobrá, vydrž. Musím si to rozmyslet.
- Vteřinku. - Hele, když... Pšš!
- Vteřinka pryč. - Počkej.
- Ne. Tak mluv. - Počkej.
Uznávám, že by se nám oběma hodila krátká pauza.
- Pauza? - Od všeho.
- Zahodíme práci jen na chvilku. - Ne.
To ne. Aspoň na víkend.
Celej víkend. Nechcem...
Prostě to... Prostě naše hlavy si musí odpočinout.
Úplně mi naskočila husí kůže.
Půjdem do toho, že jo?
[hraje velkolepá dynamická hudba]
- Dobrý. Mmm. - Skvěle jsme se rozhodli.
[cizí přízvuk] Co ržikate vyhledu, Špicovi?
Och, podívejte, pardon, promiňte, ale...
Jsme Nick a Audrey Spitzovi. My jsme...
Ale jo, je to nádhernej výhled.
Nechcete pustit hudbu, manželé Špicovi?
Jsme... Jsme Spitzovi, ne Špicovi, jasný?
Jo, mám tu Pitbully nebo Taylor Špic.
- Aha, špice se nedokáže zbavit. - Jo, dává špice úplně do všeho.
Odkud vlastně jste?
Ja jsem, no, z... z Evropy.
Určitě ze Špicarska.
[pilot] Johohó.
[hraje rytmická pozitivní hudba, Jawny: „Honeypie“]
[Nick] Moment, jenom vystoupím.
[Audrey] To se mi snad zdá. Já se rozpláču.
- To je krása. Dostali jsme se do nebe? - Bože, to je...
Plameňáci maj plíny, aby jim tu nekadili na trávu.
[Audrey] Teda!
[Vik] Nicku! Audrey!
- Čau! Tu je! Mahárádža! - Jé!
[Vik] Hrdinové od Komskýho jezera!
Bližší než má sestra a můj polobratr z jiný matky, opilý matky.
- [Nick] Bože! Jak se máš? - Vikrame! Ó!
- To je... - [dojatě] Ó.
Moc rád bych vám představil mademoiselle Claudette Žobertovou.
[opravuje] Joubertovou.
[zřetelně] Já jsem Audrey a moc ráda tě poznávám.
Jsi ještě krásnější, než tě Vikram vylíčil.
- [Audrey] Ó. - To přehání.
Legrační. Jen do toho.
Čtyři? Nedávaj se dvě?
A Nick.
- Nemohla jsem se dočkat, až vás poznám. - Ahoj.
Nojo, blahopřeju.
Děkuju. Pěkně děkuju.
Mm... Mm...
- To je prima. - Dost. To stačí.
[Audrey] To stačilo.
[Claudette] Račte.
[Audrey] Musím říct, že Paříž je moje nejmilejší město.
Kdy jsi tam byla naposledy?
Mm. Vlastně jsem tam nebyla nikdy, ale... ale znám ji z filmů, z fotografií.
[Nick] Díky za pozvání na svatbu. Jsme rádi, že jsme se vešli.
- [Vik] Není za co. - Báječný!
Zbyla dvě místa, když mi zemřeli rodiče.
- To je hrůza. - [Audrey] Ó, to mě moc mrzí.
Ne, to byl vtip.
Aha, takže jsou tady.
Ne, jsou mrtví, ale stejně bych je nepozval.
Nesnášel jsem je. [smích]
- No prosím. Vidíš? - Jasně.
Ah, plukovníku, vy znáte Spitzovy.
- No ne! - Plukovníku!
Mí přátelé!
- Proboha, co se vám stalo s rukou? - [Nick] Bože, vy...
To je to tak vidět?
No, když jsme se viděli minule, ještě jste měl víc... víc paží.
Když jsem měl o jednu přijít, tak raději o levou.
Už jí stejně chyběla dlaň.
A teď se nemusíte prát o opěrku v kině.
- [smích] - [Vik] Jo, ale vážně.
Plukovník v Bombaji zastavil kulku určenou pro mě.
- Nepovídej. - Někdo po vás střílel?
Jo, někomu se nelíbí, jak moje firma operuje.
Plukovníkovo zranění mu bohužel brání v plném nasazení,
proto jsem si musel pořídit nového bodyguarda.
Pane Lui!
- Vidíte ho? - [Audrey] Ahoj, Lui!
A má obě ruce pravý.
[Nick, smích] Aspoň že ne levý. Jasně, jasně, vtipný.
- Hele, doufám, že v tom nic nemáš. - [Audrey] To snad ne.
Nerad to říkám,
ale jestli se někdy chytíte s plukovníkem, sázím na něj.
Ten se umí ohánět, i když jen s jednou rukou.
- Nicku, mlč! - Nelíbí se ti to? To byl fór.
Jde se. Za mnou.
Jo, jdeme.
[Claudette] Prohlédnete si to tu. Bude se vám tu líbit.
[hraje uklidňující rytmická hudba]
Umíte, hoši.
[Claudette] Počítám, že jste ještě na indické svatbě nebyli.
A proč to počítáš?
- Takže byli? - No, ne.
Takže dnes je sangít, něco jako hostina nanečisto.
Její součástí je velmi dramatické, překvapivé entrée.
Jistě vás velice zaujme.
- [telefon] - [Claudette] Musím to vzít.
Ve vile najdete všechno, co potřebujete. Buďte tam jako doma.
- Pusu. - Mm...
Tady.
- Bavte se. - Díky.
Fajn, fajn, fajn.
Éé. Dělala v hodinářství na Place Vendôme, když jsme se potkali.
Neměla ani cent. Láska na první pohled, znáte to.
- Bere mě to úplně... [zakňučení] ...štěstím. - [Nick] Pěkný.
To samý štěstí vidím ve vás, když na sebe pohlédnete.
Jste přece šťastný, ne?
My? Jasně že jo.
- Bez ní bych nebyl šťastnej. - Nemine den...
- S ní jsem tak šťastnej. - Prostě mě to bere. Eh!
- Strašně tě miluju. - Všechno rozhoduje za nás a já to beru.
- No, tak se ubytujte a bavte se. - [Nick] Díky mockrát.
Dobře se bavte.
- Dobře. - Páni.
- Čau, kámo. - [Vik] Jdeme, Lui.
[hraje jemná elektronická hudba, Goth Babe: „Weekend Friend“]
Ó... můj... bože.
[Nick] No teda, panečku. Sakra!
[Audrey] Vidíš to?
- Panebože. - [Nick] Podívej! To je...
Brouku, televize je kolosální.
Bože můj!
[Nick] No vidíš ji?
Ha! Eh...
Co to... [křičí] Co?
Ho hó!
Máme kabrioložnici, bejby.
Tohle... ochutnej.
Hmm-mm.
To je z jednorožce?
Bože můj, lásko, dáreček.
- Vida. - Dárky.
Já si dám kousek sejra a tím končím.
[Audrey] Cože? To je pro nás? Óo!
Náušnice? Ty jsou drahý, ne?
- Nemůžu tomu uvěřit. - Dostali jsme iPhony!
Vážně?
- Co jsme dávali na naší svatbě? - Pantofle.
Pantofle. A dostali jsme prášky na spaní či co.
- Vintage Air Jordan? Moje velikost. - [Audrey] Šílený.
A v dárkovým balíčku od mahárádži nesmí chybět fetiš.
- Za tohle tě potrestám. - Slibuješ?
- Á! Ta reakce se mi líbí. Platí. - Hele. [zasmání]
- Cože? - Jo.
[Audrey] Moment. To jsme... To je... To bylo teď.
- Ne. Neuvěřitelný. - Jak to mohli stihnout?
Lásko, píšou tu: „Nick a Audrey.“
- No. - Bože, tuhle postel si musíš vyzkoušet.
[Nick] Už běžím, holka.
- [Audrey] Óoo. - Už běžím, běžím.
- Heeej! - Proboha. Ah, lásko!
- Mm... Ó, bože. - Co? Co?
Nevím, jestli jsem si vzala šaty na svatbu.
- Musím se podívat. Musím se... - Valím se za tebou, valím se za tebou.
Jdeme.
[zalapání po dechu]
Óo!
- Panebože. - Aha, je to dobrý.
To jsou tvý věci, jo.
- Vidíš to? Nikdy jsem tolik... - Jo, je to tak.
- [Audrey] Je z tebe vážně fešák. - Já...
Jak to, že ti tak padne?
- No, to víš... - Pojďme.
Sluší mi, no.
Doufám, že ti ty šaty nechá.
[indické disko - mužské sólo]
Bože můj!
Audrey, vidíš?
[hudba pokračuje - ženské sólo]
[Audrey] Ahoj.
[Nick] Zdravíčko, jak se vede?
To je překrásný. Áá!
Audrey!
- [Audrey] Plukovníku. - [Nick] Zdravím.
- Jste úžasná. - Děkuju.
Vy jste se vyfik, co?
- Mám oko jen pro vás, Nicku. - Jo?
- Tak ať vám to vydrží, že jo? - [smích]
[hraje indická disko hudba]
[muž] V ten nejkrásnější večer na nejkrásnějším místě světa
jsem nalezl ten nejkrásnější klenot ze všech.
Ehm...
No, dobře, líbat každej prst zvlášť netřeba.
Miloval jsem více než 10 000 žen.
- Hm. - Žádná nebyla tak krásná.
Hele, když už jsme u velkejch čísel, tohle je můj muž už šestnáct let.
Ahoj, já miloval jen jednu ženu, a ještě špatně, mimochodem.
- Ano. - Ó, kruci...
- To je... To jsi ty? Francisco Perez, jo? - Jo.
Tohle bejval velkej fotbalista,
než jednou hlavičkou poslal soupeře do kómatu.
[Francisco] Já vím. Dostal takovou ránu, že není schopný mrkat.
- No nic, velice mě těšilo. - Jo.
- A teď půjdeme. - Odkud se znáš s mahárádžou?
Když jsem skončil s fotbalem, jeho tatík ze mě udělal
předsedu správní rady Špic-Viku, jeho společnosti.
Aha.
A taky jsem mu dohodil jeho krásnou nevěstinku, tu blondýnku.
I když na tuhle zdaleka nemá, božíčku.
- Tak jo. - Jasně, za vteřinku.
[tiše] Deset tisíc dolarů za jednu noc s ní.
To byl fór, ty úchyle!
[hraje indická popová hudba]
[žena] Takový kopec jídla?
Tam u vás často trpíte hlady?
No, eh...
Ne, to je...
Prostě jsem zvyklá, že mi muž... ujídá z talíře, stal se z toho zlozvyk.
Ale ne, máš pravdu, tolik toho nemusím mít.
Ne, ne, ne, nevracej to zpět.
Ne, ani jsem nechtěla.
Ah. [znechuceně] Američané!
[podobným tónem] Ah, Američané! [hihňání]
Máš taky zájem?
Á, to je dobrý. Možná příště.
[žena] Děkuju.
- Dobře. - No a... ty jsi z nevěstiny strany?
Ne, jsem Saira, sestra ženicha.
Netušila jsem, že má Vik sestru.
Má.
- Uh. Ty stoly jsou tak nízko. [zasmání] - Eh.
Čteš si, protože nemáš svatby, nebo...
Ne, je to spíš tím, že nemám ráda lidi.
Zejména ty přítomné.
Hlavně ať si to Claudette a tvůj bratr užijí.
- Ostatní je fuk. - Správně.
Jak může někoho lákat manželství?
Trávit tolik času s jedinou osobou. Chápeš to?
[chrchlání, dušení]
[kašel]
No tak tohle je moje jediná osoba, když je o tom řeč.
Nicku, tohle je Saira.
Vikova sestra.
- Nechceš? - Ne.
- Ne? - [Audrey] Není třeba.
- Nick, moc mě těší. - Saira.
Máš bezva bráchu, mimochodem je k popukání.
- Bože. - [chrchlání]
[kašlání] Prokrista.
Jestli se mě tímhle snažíš svádět, nezabírá to.
Čau Nicku, právě jsem myslel na tvou krásnou ženu.
- Fakt? - Zase ty...
S Franciskem už se znáte.
A vy už znáte Vikramovu harpyji, totiž sestru.
- Říkal, že jí harfy? - Harpyje.
Hraběnko!
Muselo být pro tebe ponižující,
že mahárádžu nakonec klofla právě Claudette.
Zamyslela ses, cos udělala špatně?
Zamyslel ses, jaké to je, když tě pustí na horskou dráhu?
[řehotavý smích]
To je hraběnka Sekou,
Vikova bývalá snoubenka
a Claudettina bývalá spolubydlící na škole.
Pořád se přátelí? Je dost nevychovaná, musím říct.
No, kromě toho všeho jde taky Claudette za svědka.
[Audrey] Cože?
[konferenciér] Věřím, že jste viděli videa, neboť brzy začnou tance.
- Jaký tance? - Uteču na záchod. Netancuju.
- Mně žádný video nedali. - Dali.
Něco přinesli na pokoj a já ti to zapomněl říct. Tak zatím.
[hraje rytmická indická popová hudba]
[zpěv v hindštině, mužské sólo]
[pokračuje ženský sbor]
[sólo pokračuje]
[konferenciér] Dámy a pánové, prosím, přivítejte se mnou...
nevěstu.
[víření bubnů, jásot]
[bubnování se zrychluje]
[pokračuje sólo se sborem]
Ha! Chytáš se. Dobrý!
[všichni] Ho!
Ho!
[žena] Jo!
Tak jedem!
[smích]
Dělej, bejby, pojď!
- Dělej, bejby! - Áá!
Jo!
[hudba vrcholí]
- Do háje. - [konferenciér] A je to tady!
Přichází ten, na koho všichni čekáte.
Ženich, Vikram Govindan.
[sloní troubení]
To je šílený!
[hraje rytmická hudba]
Hej, no tak.
- [hudba dohraje] - [zděšené výkřiky]
Bratře!
Zpátky! Odveďte všechny stranou.
[žena] Doktora!
Viku!
[Nick] No tak!
[Claudette] Je mrtvý?
Tohleto není Vik.
Sláva, je to jen pan Lui.
- Kdo vám to udělal? - [Claudette] Kde je Vik?
[Audrey] Hej, co je vám?
Tak kde je Vik?
- Kdo to byl? Vzpomeň si. - Kdo vám to udělal?
Byl to...
[Nick] Ven s tím. Neumírej, neumírej. Ne!
- [Audrey] Proboha! - [muž] Všichni pryč.
[Claudette] Kde je Vik?
[ostraha] Z cesty! Pohyb!
- [Nick] Chtěj odvést pozornost. - Od čeho? Lásko, jak to...
[Nick] Od útěku.
[hraje dramatická hudba]
[hudba graduje]
[plukovník] To myslíte vážně? Jak to, že nemáme žádné spojení?
Tak ho navažte.
Máme raněného strážce. Potřebujeme záchranku. Okamžitě!
Tak jo.
[Vik] Pomoc!
Tohleto mě bolí, člověče!
- Frajere! - [Vik] Nicku!
[Nickovo heknutí]
[vrčení lodního motoru]
[Vikovo volání] Nicku!
Tohle je pěkně na hlavu!
[plukovník] Uzavřete ostrov, dokud nenaběhnou bezpečností kamery.
Žádný host nesmí opustit pokoj.
Proboha, proboha, musíme to mediálně řešit. Akcie se zhroutí.
Mohli mi zabít bratra a tebe zajímají jenom ceny akcií?
Óó. [smích]
Jak myslíš, že investoři zareagují, až se tohle proflákne,
vážená minoritní akcionářko?
Vzdej se peněz, zachraňuj velryby a celej svět a další nesmysly.
Plukovníku, kde je Vik?
Kde je můj manžel?
[plukovník] Najdeme ho, najdeme.
[udýchaně] Takže mahárádžu unesli.
- Co? - Proboha!
- Kam ho unesli? - [Nick] Je naživu.
Chlap s kulometem ho hodil do člunu a odjel s ním pryč.
Kolik bylo únosců?
Jeden, takže jeho společník je pořád na ostrově.
- [Audrey] Jasně. - Odkud víš, že byli dva?
Únosce unášel Vika, vedl ho ke člunu...
A ten druhej odvedl slona do stanu.
- Děkuju. - Na ostrově je 400 lidí.
- To je hodně podezřelých. - Můžeme to snadno zúžit, plukovníku.
Claudette, kdo všechno věděl, že součástí obřadu bude slon?
Správní rada.
[Francisco] Jo, museli jsme schválit náklady na přepravu slona.
No, takže vy všichni.
Co tím naznačuješ?
[Audrey] No to je snad všem jasný, co naznačuju.
- [Nick] M-hmm. - Jeden z vás je spolupachatelem vraždy.
[hraje tajuplná hudba]
To je naprostý nesmysl.
[plukovník] V radě nejsem.
- Bratra jste nenáviděli. - Co?
- Ne, já Vika miluju. - [ironický vzdech] Prosím tě.
- Nikdy mi to neodpustíš. - Co jako?
- Že jsem ti ho přebrala. - Moc se nepřeceňuj.
Svatba byla přece domluvená mezi našimi rodinami.
V klidu jsme se rozešli, aby si tě mohl vzít takzvaně „z lásky“.
Nechtělas, aby se sňatek uskutečnil, protos ho unesla.
- Ty zlatokopko jedna! - Dámy!
- Dost! - [Audrey] Tak se uklidněte. Všichni.
Tohle je náš denní chleba, my se tím živíme.
[Nick] Není to jen další případ.
- Je to osobní. - [Audrey] Jde o Vika.
- [Nick] Záleží nám na něm. - [Audrey] A proto najdeme pachatele.
A zjistíme, proč to udělal.
[Nick] Jo.
[Audrey] A Vika zachráníme.
A zařídíme to za zanedbatelnejch 25 milionů dolarů.
[hrobové ticho]
Pětadvacet milionů, prokristapána.
- Jak jsi přišel na takovou cenu? Šílený. - Spokojil bych se s 10 000.
[Nickovo heknutí]
Co to tu provádíš?
Co asi? Zatarasím dveře, aby se sem nikdo nedostal.
Ještě si uděláš něco se zády.
Víš, co s nima nechci mít? Nůž mezi žebrama.
Vrah ví, že jsme mu na stopě.
Má nás na seznamu, to ti garantuju.
- A co bude s Vikem? - Takovýho boháče unesli kvůli prachům.
Nezkřivěj mu ani vlásek.
Bože, už nás nikdy nikam nepozvou. Nikdy nikam.
Mmm! Ten sýr mě očaroval. Já nedokážu přestat.
Copak ho... Ty to jíš... Uřízni si to jak civilizovanej člověk.
- Nůž tady není. - Prokrista.
[Nick] Co? Bolí tě hlava?
- Jo. - Tak promiň.
- Co tvoje záda? - Šíleně mě bolí.
- Dám ti prášek. - Prosím.
- Prosím. Radši si dám ještě sejra. - Nesněz ho všechen.
Víš, co s tebou dělá. Celou noc to není k vydržení.
Nojo, jasně.
Jo a mám fotky ze stanu. Spálený hadry. Zakrvácený.
Někdo se snažil zbavit důkazů. Přísahala bych, že to byl poháněč slona.
Ty jsi detektiv, holka.
- Dělám, co můžu. Na. - Jasně, díky.
- [Audrey] Raz, dva, tři, čtyři. - Díky. Dobře.
- [bušení na dveře] - [hraje dramatická hudba]
Musím to všechno odtahat?
Ale co když je to vrah?
- Vrazi neklepou. - Je to uklízečka?
Ne, v pohodě, ručníky nepotřebujeme.
Ale jo, jo, potřebujeme je, nechte je za dveřma, prosím!
- Jsi tu deset minut. Na co ručníky? - Potřebuješ jich 30 na každou sprchu.
Já se aspoň sprchuju.
No tos mě teda dostala.
[za dveřmi] To jsem já, Francisco.
Francisco.
Počkej. Co když vraždil on?
Jediný, co ho zajímá, je tvoje ehm.
Hej!
- [Francisco] Nemáme moc času. - [Nick] Hned to bude.
[Audrey] Už spěcháme.
Omlouvám se.
- [Nick] Ahoj. - Ahoj.
- Ty... - [Nick] Hmm.
Krásko.
[Nick] Bože můj, to je...
[Audrey] No, tak co je? Prej to spěchá. Tak co? Jak můžeme pomoct?
- Mám informace. - [Nick] Jo?
Všichni mají Claudette za zlatokopku,
ale jen málokomu je známo,
že preventivně ji správní rada přinutila podepsat absurdní smlouvu.
Takže když se s ní Vik rozvede, nezůstane jí nic?
[hraje dramatická hudba]
- Tak to mám znovu stěhovat? - Počkej. Kdo je tam?
[za dveřmi] Claudette. Musíte mě vyslechnout.
- Jasně, vteřinku. - Chvilku.
- Šup do skříně. Honem. - [Francisco] Co?
[Nick] Hned to bude. Jen si dám další sejr.
Běž, dovnitř.
Ne, koukej mě pustit!
- Vydrž, Claudette. - Vteřinku!
- Ahoj, Claudette. - Čau.
[Claudette] Všichni si myslí, že si beru Vika pro peníze. Hraběnka zvlášť.
Žárlí od chvíle, kdy jsme se poznaly.
- [Nick] Jasně. - Vážně? Ani se nedivím.
Přesto jsme byly kamarádky.
Jo.
- Chápete to? - Jasně.
Tolik jsme si rozuměly.
- [Audrey] Óo. - A teď se mi po ní stýská.
- Škoda. - [vzlykání]
- Zajímá mě jen, kdo mi unesl Vika. - Hmm.
[chladně] Každý má nějaký motiv.
Pff!
- Hrůza. - [Claudette] Nedá se věřit nikomu.
[šeptem] Schovej ho.
[Claudette] Plukovník zahořkl, když ho odstavil.
Saira chce být středem pozornosti.
A Vik přišel Franciskovi na jeho temné tajemství.
- [Audrey] Co? Jaký... - [Nick] Jo.
[Audrey] Ó, sakra!
- Ne! Tohle přece není třeba. - [Nick] To není třeba.
- Klid. - Kdo tam?
Saira. Pusťte mě dál.
Éé, jasně.
- Schovám se. Do skříně. - Ne, ne.
- Tam je moc tma. - Pojď sem.
- Má tam všechny věci... - Vteřinku, Sairo!
[Nick] Jo, vteřinku, hned to bude, jo. [funí námahou]
Jenom to odklidím.
- [Audrey] Ještě vteřinku. - Pro radost si zastěhuju.
- Vím, na koho se soustředit. - [Nick] Na koho?
- Na Claudette. - Claudette?
[Saira] Vika jsem před ní hned varovala.
Je podezřelá, narcistní, manipulativní
a v červené navíc vypadá jako laciná...
Promiň, že tě přerušuju, ale co bych byla za hostitelku,
kdybych ti nenabídla náš výjimečnej domácí sýr. Je...
Nicku, kde je? Kde je ten sýr?
- Sejra je pryč. - Kam zmizel?
Schovaný v žaludku.
Celej ten špalek jsi sežral?
Chceš mi to vyčítat?
Tím se ti sejra nevrátí. Chtěl jsem...
Promiň, nechci působit sobecky...
Promiň, vydrž. Podívej.
Naliju ti skleničku a hned, aby ses trochu uvolnila.
- Tu máš. - Nechci pít.
Ne? Tak ne.
[bouchání na dveře]
Á, ne!
[Saira] Kdo je tam?
- Nevím. - Čekáte někoho?
Říká se tomu afterparty, víš?
- Lidi prostě přijdou a... - Schováme tě do ložnice, protože...
- Schovám se sem. - Tam ne. To je tak evidentní.
[Audrey] Není tu horko, lásko?
- I mně je horko. - [bouchání na dveře]
Co když je tohle vrah?
Nemáš spíš chuť, aby to vrah konečně byl a zabil nás?
Mám už toho po krk.
Zlato, cítím se nějak divně.
[Nick] Zdravíčko, čau.
Ahoj, rád tě vidím.
Jak se vede?
Aha.
[zavření dveří]
- [hraběnka] Vím, kdo to udělal. - Kdo?
Byl to Francisco.
Francisco.
[hraběnka] Má na krku 85 žalob o otcovství.
Podezíráme ho, že tuneluje naši firmu,
aby měl na alimenty na všechny haranty, co nadělal.
[Francisco] To je lež! Ale ne to o těch dětech.
Je pravda, že mám potomstvo rozeseté po světě,
ale v životě jsem nikdy nic neukradl.
- Co ty tady děláš? - Moc dobrá otázka.
- Co tu všichni děláte? - Je tu i Saira.
- [plukovník] Nikdo ani hnout! - Proboha!
- Nehýbu se. - [telefon]
- To je můj. - [Nick] Hele, kdo...
- Nestihla. - [Nick] Propásla?
[zapípání]
Mám tady vzkaz.
[zkreslený hlas] Máme mahárádžu.
Jestli to oznámíte úřadům, zemře. [hlas mění výšku]
Požadavky vám oznámíme zítra v sedm ráno.
Ten hlas je k popukání, to musíte uznat.
Takže bysme tu měli zůstat, že jo, plukovníku?
Protože někdo z přítomnejch určitě dělá pro únosce.
Jo, motiv, příležitost.
Někdo z vás. Hlava se mi točí. Zlato?
Zlato?
Jo, jdeš si zdřímnout? Taky mám dost, takže...
Nikdo nesmí z domu, dokud neodhalíme pachatele.
Rád jsem vás všecky viděl. Díky, že jste se stavili.
[rána]
[tiché vzdychání]
[vyjeknutí] Bože! Co to...
Proboha, Nicku?
- [Nick] Jo? - Nicku!
[Nick] M-hmm.
- [Audrey] Nicku! - M-hmm.
Nicku, lásko, vstávej, vstávej. Omámili nás.
- Co se stalo? - Lásko, proboha, usnuli jsme.
- Vážně? Pořád ještě spím. - Lásko!
Co se to se mnou dělo? Co, co...
- Dělej! Vstávej, Nicku. - Jo, já už vstávám.
- [Audrey] Kdo to byl? - Co? To už přeháněj teda.
- [Audrey] Dělej! - Já dělám, zlato. [hekání]
- Vstávej. - Vstávám.
- [Nick] Nechceš se uklidnit? - Ne.
Když mě někdo zdroguje, nesmí mu to projít.
[Nick] Třeba nás nezdrogovali, jen jsme se přejedli a usnuli.
Nicku, Audrey, právě včas.
[Audrey a Nick] Na co?
[Francisco] Právě přijíždí pravý detektiv.
[hraje dramatická elektronická hudba]
[plukovník] Connor Miller.
- [Audreyino vyjeknutí] - Někdejší vyjednavač MI6.
Proboha. Specialista na těžký únosy.
To on vymámil uruguayskýho prezidenta z rukou kartelu.
- Napsal tu knihu. - Jakou?
O podvodech s mastí na pleš?
[Audrey] Příručku k detektivním testům.
[Miller] Buďte zdrávi. Prý pro mě máte případ.
Plukovníku, opět se vidíme.
- Francisco Perezi. - Cože?
Fandím vám.
Eh. Hele.
Jsme vaši obdivovatelé.
Popíšu vám situaci.
Už jsme zjistili, že únosci jsou minimálně dva.
Prvního jsem viděl, jak odplouvá s Vikem ve člunu,
takže ten druhej musel nutně zůstat na ostrově.
A abyste věděl, oba nás omámili. Včera večer.
Nemuseli nás omámit. Něco jsme vypili...
- Vy budete Spitzovi. - Jo, jo.
- Jsme, jo, to jsme. - Jo.
Vaše pověst vás předchází.
- No prosím. - Děkujeme.
- To rád slyším. - Ale nikoli v dobrém, bohužel.
Dobrá.
Když jste naposledy něco vyšetřovali,
nikdo nepřežil.
Ale přežil. Mahárádža.
A jak je na tom teď?
- No jasně. - Aha.
Ale plukovník taky žije, skoro, takže dobrý.
Četla jsem vaši knihu a...
[Miller] Chci vidět záznamy z kamer.
Všechny záznamy byly smazány ze serveru.
Jo, to udělal někdo zdejší.
Mademoiselle Joubertová, dáte nám mobil kvůli hlasové analýze?
- Udělám, cokoli je třeba. - Jsou to profíci.
Byli stručný, hned řekli požadavky.
A máme důvod se domnívat,
že ten druhej se vydával za poháněče slonů.
Teď chcete řešit podezřelé, paní Spitzová?
Jasně.
Dobrá, tak například...
Manželský pár, on skoro detektiv newyorské policie,
ona kadeřnice s pár online kurzy.
Společně vedou soukromou detektivní agenturu,
která stojí na pokraji bankrotu.
A já si troufnu tvrdit,
že se to podepisuje i na jejich manželství.
Zoufale se snaží najít smysl upadajícího podnikání,
když přijde od miliardáře pozvánka na jeho svatbu,
a tak najdou řešení.
Dvacet čtyři hodin po jejich příletu dojde k únosu,
o jakém se bude dlouho psát.
Restartuje jim kariéru.
To je má dedukce, vážení... kolegové.
- Vynikající, jo. - Úžasné.
Ani slovo není pravda, ale úplně bych vám to věřil.
- Málem bych uvěřila. - Ten tón pomáhá, co?
[žena] Odposlech připraven. Únosci zavolají každou chvíli.
Pardon, mám práci.
- Poslouchej. - Poslouchám.
Máme skvělý sýry, dostali jsme iPhony, já si nestěžuju.
Co by to... Kam to jdeš? Neslyšels, co o nás právě řek?
- Jo. - Ani slovo není pravda.
Musíme jim všem ukázat, co jsou Nick a Audrey Spitzovi zač.
Je dobrej, obejde se i bez nás.
- Nicku, Audrey! - Co je?
Únosce bude mluvit jedině s mužem, po kterém střílel.
Potřebujou nás. Jo, chtěj nás.
- Honem! - Honem!
[hraje dramatická hudba]
- [pípání přístrojů] - Už jdou.
- [Miller] Za minutu zavolá. - Jo.
Musíme ho uklidnit. Zkuste ho rozmluvit.
- Potřebujeme... - 45 vteřin, já vím.
- Není to moje první jízda. - Už jste někdy vyjednával?
Vzal jsem si tuhle. Vyjednávám každej den.
Znám to. Díky za radu.
[telefon]
[hraje napjatá hudba]
TRASOVÁNÍ PŘIPRAVENO
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Pětačtyřicet vteřin a začínáme... teď.
Já zdravím! Jak se vede, únosce?
[zkreslený hlas] Pokoušel jste se mě zastavit?
Jo, to po mně jste střílel.
Naštěstí jste se netrefil. [smích]
Jen mi řekněte, jak dostaneme Vika živýho a zdravýho.
Víc nás nezajímá.
[únosce] Za návrat mahárádži žádáme 50 milionů dolarů.
[Francisco] Padesát kurva milionů?
- Pšš! - [cvaknutí]
SPOJENÍ ZTRACENO
[Nick] Francisco, copak jsi na aukci, abys vykřikoval cenu?
Za jednoho to je přespříliš.
Skvěle, ztratili jsme stopu. Díky.
A můžu za to já? Ten chlap začne povykovat a můžu za to.
- Proč na mě křičíš? - Protože se navážíš do mě.
Je namol, ale všecko to mám za něj slíznout já?
A takhle se to podepisuje na manželství.
Dovolte? Aspoň nějaký máme!
[Nick] Jo, správně, klídek. Takhle se bavíme normálně.
Zachovejme klid, prosím.
- Pardon, jo. - Jsme klidný.
Chce peníze. Zavolá.
[Audrey] Hlavně klid.
- [telefon] - [Nick] Je to tady.
- [Miller] Můžeme? - Já to zmáknu. 45 sekund podruhý. Teď.
Promiňte nám to. Je tu plno nervózních lidí,
jeden ožrala, ale v pohodě.
[únosce] Cena právě stoupla na 60.
[přidušené sténání]
Souhlasí. Není problém.
Přineste 60 milionů dolarů v anonymních akciích na doručitele
pod Arc de Triomphe v Paříži dnes v osm večer
a s tímto telefonem vyčkáte na další instrukce.
Dobrý den, moc se omlouvám, že do toho skáču,
ale nejprve potřebujeme jednoznačný důkaz, že je unesený ještě naživu.
Že je naživu, se přesvědčíte před předáním akcií.
- Skvěle. - Děkujeme mockrát.
Arc de Triomphe, dnes v osm večer, jinak mahárádža zemře.
Kde že to?
Ale to vaše rušení... je vám špatně rozumět.
- Polohu, jo. - Můžete to zopakovat? Kde?
Arc de Triomphe.
Abyste pochopil, my slyšíme tohle:
[chrčí] Ef ki choj ki kmch eua.
- Tohle slyšíme. - Arc de Triomphe!
Jasně, Arktickej trumf. Mám to.
Tak... Tohle jste myslel, jo?
Teď už sedmdesát milionů.
[kvílení]
Sedmdesát, jinak mahárádža zemře bolestivou smrtí.
Chcete zabít Muhammada Aliho?
- Bože můj! - [zavěšení]
[Francisco] Připravil jsi nás o dalších dvacet milionů, tupče.
Nechci už s těmi šašky nic mít.
Únosce bohužel ano, proto se jich nezbavíme.
[plukovník] Povedlo se. Máme polohu.
- Vážně? - Aha.
Vidíte? Šašci zase zvítězili.
Díky, můžete se vrátit do moře, Millere. Tohle zmáknem.
Letíme do Paříže. Všichni si zabalte. Do hodiny vyrážíme.
♪ Paris, Paris... ♪
[popová píseň s francouzskými slovy, „Mermaids Club“]
Wow.
[Nick] Až jim dáme výkupný, omrknem pár památek, jo?
- To můžeme? - No jasně.
Až zachráníme Vika, obnovíme manželskej slib
na tom mostě se zámkama.
Tak platí.
Oba mi dáte mobily.
- Naše mobily? - Na co?
[Miller] Nejsou čistý.
Aha.
Ale dostanem je zpátky?
Jsou nový, darovali nám je.
- V dárkovejch balíčcích jsme je dostali... - [drobný výbuch]
Jak to moh udělat?
- Asi už nám je nevrátí. - Měl jsem tam fotku rozkroku. Už nemám.
[Miller] Nezatěžujte se tím.
Nás zajímá jen ten, na nějž zavolá únosce. Prosím.
Nastavil jsem ho, abychom všechno slyšeli. Jeden z vás musí být ozbrojen.
Pane Spitzi, umíte to se zbraněmi?
Jo, víte, že jsem sloužil u policie?
- Mám pocit, že bych ji měla dostat já. - Ty chceš zbraň?
Víš, jak to máš ty s mířením.
S mířením? S tím nic není. Proč to vytahuješ před ním?
Nic neslyší.
Jako bych já kritizoval tebe před supermodelkou.
Takže zbraň budu mít já, jo?
Protože to s nima umím.
Dokonce mi kolegové přezdívali Střelec.
I gangsteři po mně chtěli o víkendech poradit jak,
protože umím dobře střílet, ale já je odmítal.
Vezměte si ji.
Vezmu si zbraň i mobil a ty máš kufřík.
[Miller] Řiďte se třemi pravidly pro výkupné z kapitoly 12.
Zvládnete to, Audrey? Vy víte, o čem mluvím.
Za prvé, ehm... splňte všechny rozumné pokyny.
- Ano. - Za druhé.
Nepředávejte výkupné, dokud nespatříte uneseného.
- [Miller] Přesně tak. - A za třetí.
Nevydávejte se s únosci nikam jinam.
Správně.
Poradíte si. Teď běžte.
- Dobře. - Ve stylu Nickyho Střelce vpřed!
[hraje tichá napjatá hudba]
- [Nick] Úú. - Nicku, tohle ti radši nechám.
Řekni mi, kdo ti kdy proboha říkal Střelec.
Spíš kdo mi tak neříkal. Říkali mi tak všichni.
Takhle těžkej kufřík s penězma
jsem ještě nenes.
Proč to neřeší převodem? Musí vážit...
Každou chvíli mi utrhne ruku.
- Ponesu ho oběma. Nevypadá to divně? - Ne. Máš hezký ruce.
[Nick] Hezký ruce?
Co tím naznačuješ? Tvoje rodina má orangutaní pracky.
Myslíš, že je normální mít lopaty?
[Audrey] Neříkám, že je máš malý.
- Ale když si plácneme, jsou droboučký. - [Nick] Jsou průměrný!
- Tvá babička v nich schová buldoka. - No dovol!
[telefon]
Sakra, sakra, to je ten mobil.
Je to tady.
Sledujte hovor.
Čau, bonjour, eh, madame, mademoiselle nebo monsieur. Tak mluvte.
[Vik] Nicku, to jsem já.
[Nick] Rádžo, jsi celej?
Hele, máme prachy. Jenom nám řekni, kam je vzít.
Řekni nám to a dostanem tě z toho.
- [Vikovo vyjeknutí] - Co se děje?
[únosce] Máte důkaz, že žije. Teď dejte kufřík do dodávky.
Jasně. J...
- Jaký dodávky? - Dodávky?
O který dodávce se bavíme? O tamté?
Neukazujte, pitomče. Nenápadně jděte tím směrem.
Jo, jo, jasně. Už jdu.
Jediný podezřelý pohyb a mahárádža zemře.
To nedělejte. Hele, už jdeme.
Musíme jít k dodávce.
- K tamtý? - Ne, neukazuj.
Nemá to rád. K tamhletý dodávce.
No, do pr...
Nasedněte si.
Dáme vám prachy výměnou za mahárádžu.
Není daleko.
Nasedněte si.
- Nedělejte to. Ne! - V žádným případě.
- Tak dohoda nezněla. Ne. - Číslo tři: nelez do dodávky.
Padejte dovnitř, nebo vám prostřelím břicho,
odvezu na venkov a předhodím sviním.
- Tak jo, nasedáme, uděláme, co říká. - Dobře.
- Jo, jo, jo, dobře. - Jo.
Pitomí Američani.
[vzdech]
- Dejte sem prachy. - Dáme vám je.
- Jasně, jenom klid. - Dej mu ty prachy.
- Vteřinku. - A taky tu mám tohle, hele.
Na co, sakra?
Vzal jsem je pro nás, kdybysme to pak chtěli oslavit, ale...
ale měním plán.
Udělám to takhle.
- Nasadím si je sem a nasadím je sem. - Co to s nima...
A teď už se od kufříku ani nehnu.
Rozumíme si? Nevím...
- [Claudette] Non, pourquoi? - Co se to děje?
- Co? - Co je? Nemáme spojení?
Vyčkejte.
Vemte nás k mahárádžovi, a hned. Co tomu říkáš?
Usekni mu ruku.
- Jak, usekni? - Co?
Co to tu... Jak to myslíte?
- Ne, dobře, dobře. - Ne, ne, ne.
- Vím, kde mám klíček. - Najdi klíček.
- Sakra. - Zkus druhou kapsu.
Zatracená práce, nemůžu najít spoušť při hledání klíčku.
[Audrey] Co mi to tu vykládáš?
[Nick] Máš zbraň, zastřel tu svini.
[výkřiky]
[Audrey] Proboha, lásko!
[Audrey] Á! Ne, bože!
[jekot, hekání]
[heknutí]
[Audrey] Proboha, moc mě to mrzí!
Proč se omlouváš? Vždyť jsi zabila únosce.
- [hekání] - [Audrey] Ó, můj bože!
Zastřel ho!
Můžu jenom do nohy? Nechci zabít nikoho dalšího.
Jakej je v tom rozdíl? Vrah jsi tak jako tak.
Nechci bejt masovej vrah!
[přidušené hekání]
- [Nick] Vem sekeru. - [Audrey] Tak jo. [heknutí]
- [kvílení brzd] - [Audrey] Áá!
- [dav] Áá! - [chodec] Kreténe!
- [Nickovo hekání] - Co je?
[klakson]
- Pro-bo-ha! - Brouku.
Jsi masová vražedkyně, a navíc se sekerou.
[Audrey] Ještě se hýbe.
Hýbe se. Bože můj, možná mu ani... Asi mu nic není.
[úpění] To jsou předsmrtný křeče.
[lapání po dechu]
[zatroubení, motor]
[Audrey] Bože!
Má nohu na plynu!
Chyť volant!
[hekání]
[hraje optimistická francouzská písnička, „Le cœur au bout des doigts“]
Fuj, to je hrůza! Já si... Já si sáhla!
[Nick] Tak pojď. A kdo koho teď předhodí sviním, co?
To je ten mrtvej, Nicku.
[překvapeně] Nojo.
- Ah, sakra. - [výkřiky]
[Audrey] Ale ne, uhněte! [hekání]
Á, kruci!
[Nick] Musíš furt bourat? [hekání]
[Audreyin křik]
[skučení]
- [Nick] Otevřely se dveře. - Proboha, co jsi dělal?
[Nickovy výkřiky]
Bože, lásko!
[žena na ulici] Moje zelenina!
[Nick] Pozor! [hekání]
Proboha!
[Nick] Áá!
Áá!
Pozor, sloup!
- Co? - Je tam sloupek!
Nic neslyším.
[zaúpění]
- Áá, můj bože. - No, tak nic.
[Nickovo zaúpění]
[hraje dramatická hudba]
- [dýchavičně] Dobrý, zlato. - [zrychlený dech]
[oba křičí]
[číšník] Dáte si ještě...
[výkřiky hostů]
[vzrušený hovor]
- [těžké oddychování] - [Audrey] Kde? Kolik? Co?
- Bonjour! - Bonjour, nestalo se vám nic?
[Nick] My si tu vystoupíme.
[Audrey] Opatrně, opatrně!
[Nick] Nikomu se nic nestalo? Čau! Chutnalo vám?
[Audrey] Ježiši.
[hlas z televize]
- Co je? - Cože?
[francouzsky] Nick a Audrey Spitzovi...
- Co? - Cože?
[Nick] Ale ne.
[anglicky] ...vrahové s nožem na sýr...
- Počkej. Co? - [Nick] Co to? Žádnej nůž jsem nevzal.
- Vzal jsem jen sejra. - Proč jsi ho vzal? Pročs bral sýr?
Vzal jsem sýr, protože po vodnici jsem dostal hlad a sejra byl dobrej...
Náš nůž vůbec neopustil pokoj.
Jo, ale my ho opustili.
Třeba nůž ukradli a svalili to na nás.
- [Audrey] Je na něm plno našich otisků! - C’est caca!
- My jsme to nebyli. - Televizión je bulšit.
- [Audrey] Nejsme schopný udělat něco... - Nous sommes innocents!
I-no-sent! Jako ne-u-dě-la-li jsme to.
[Audrey] Nikdy bysme to neudělali.
- Fakt, přísahám. - Ne.
[vyděšené a udivené reakce]
[žena] To je hrůza.
[Nick] To byla nehoda, to se stává.
- [zmatený pokřik] - Zdrhej! Rychle!
[Audreyino vzdychání]
- Čau. - Ach, bože můj.
Neměli jste lézt do dodávky.
- Jo. - Namířil na nás zbraň.
Ale i vy jste ji měla.
- A použila jsem ji. - Jo, a moc dobře.
Viděl jste, co nám provedli v televizi?
- Bylo to digitálně upravené. - Jo.
- Já věděla, že nenaletíte. - Díky za postřeh. Jste profík.
Kufřík je nepoškozen?
[Audrey] Proboha!
[tříštící se sklo]
[Nickův smích] He-he-hej!
To jsme byli my. To jsme dobrý.
Jak nás našli tak rychle?
- Měli 70 milionů důvodů. - Ah!
Dejte mi kufřík. Klíč?
Klíč? Na co? Ty pouta jsou na sex.
Hele, stačí udělat tohle.
Hop. [smích]
- Fajn. Až mě s ním uvidí, půjdou po mně. - [Nick] Jo.
- Poradím si s nimi. - To vidím.
Sejdeme se v Madeleine v 19:00.
V pohodě, jo, budeme tam.
Předtím jsem vás jen kritizoval.
Nejsme na stejné úrovni, ale máme stejný zápal.
To musím uznat. Hurá!
Teda.
- Splet jsem se. Je to frajer. - Lásko.
Co když je únosce Miller?
[Nick] Říkal, že se sejdem v Madeleine v 19:00.
[Audrey] Já vím, ale padouch vždycky lže, no ne?
A my jsme mu právě dali 70 milionů dolarů.
- Jen mě to napadlo. - Co když máš pravdu?
[startování auta]
Tak ne. Spletla ses.
- Kdo je tohle? - Nevím. Odkud se vzal?
- [Nick] Vejde si přímo do plamenů? - Vešel rovnou do ohně.
Nese kufřík!
[zasténání]
- Ne, bože můj. - Proboha!
- [Audrey] Kdo je tohle? - Co já vím?
Proboha!
[Audrey šeptem] N-E 4-1-3 D-A-N.
Zas nás hledá celá Evropa. Brouku, berem roha.
- Já si vezmu... - Vem si klobouk!
[hlas z televize]
- No... Mmm... - [Nick] Kdo je to?
- [Delacroix mluví francouzsky] - [Nick] To je Delacroix. Má nás rád!
...opera. Pardon.
- Mluvil o opeře. Tak jo, jdem. - Jasně.
[jekot z TV]
[Léo Delibes: „Květinový duet“]
[kloktavé zvuky]
- Ha. - Ha.
- No tohle! Audrey a Nick? - Překvápko.
- Pěkný kroužky. Jak se daří? - Dostal jste přání k Vánocům?
Daří se mi dobře a ano, vaše svetry byly působivý.
To byl můj nápad.
Hele, potřebujeme trošku pomoct.
- Hodně pomoct. - Jo.
- Zase jste zatčeni. - [Nick] Ó.
Nikdy nepoznám, kdy to myslíte vážně.
Teď se tváří vážně, takže jo?
Za únos mahárádži,
vraždu jeho ochránce,
krádež 70 milionů dolarů,
devastaci několika domů,
no a patrně i násilné vniknutí do opery.
- To jsme neudělali. - Jenom číslo čtyři a číslo šest.
Akorát to na nás svalili.
- [Nick] Dokonce tušíme, kdo je pachatel. - Potřebujem, abyste nám našel SPZ.
Pomohl bych vám s největší radostí,
ale poté bych byl nucen to ihned nahlásit nadřízeným,
jinak bych se přece dopustil napomáhání zločinu.
Tak vás můžeme svázat
a pak řeknete, že jsme vás ke spolupráci donutili.
[rezignovaný vzdech]
Počkat. Komu voláte?
Já nevolám nikomu.
Mám aplikaci na sledování vozidel podle značky.
- Na to už máte apku? - M-hmm.
Tss. Bože.
Bože. Máte apku i na hudbu?
Zajímalo by mě, co to zpívaj.
[Nick] Takže ten náklaďák teda parkuje u zámku asi 80 kilometrů odtud, jo?
[Delacroix] Mmm. Pardon, můžete mě poškrábat na nose?
- Ah. Jemněji, eh. - [Nickův otrávený povzdech]
[Delacroix slastně oddychuje]
Ještě chvilku.
- Děkuju. - A můžeme si od vás půjčit auto?
Klíčky mám v kapse u kalhot.
Na to taky chcete Audrey? Kapsy u kalhot řeším já.
Co se divíte? Kdo to nezkusí...
Jo. [uchechtnutí]
Hele, to je klíč, nebo brambora? Připadá mi... Jo.
- [Audrey] Zařídíme to. - Hej.
V mém voze se nejí.
[Nick] Vsadím se, že Delacroix má drsnej bourák. [uchechtnutí]
[vysoký bzučivý zvuk]
[hraje šanson Édith Piaf z rádia]
[plukovník] Inspektor Delacroix by jistě...
- [telefon] - [vzdech] Omluvte mě.
Bonsoir, inspektore.
- Bonsoir, plukovníku. - Enchanté!
[šeptem] Hledá vás policie.
Jo? Neříkejte. Plukovníku, my jsme to nebyli.
[plukovník] Já vám věřím, ale mají vaše otisky na vražedné zbrani,
záběry, jak s ní vybíháte ze stanu.
- [Nick] Jo. - To je normální spitzovská dovolená.
Miller je mrtvej. A vzali nám prachy.
To je, jako byste je ukradli vy.
A to není vše. Právě volali únosci,
že musíme akcie dodat do dnešní půlnoci,
jinak mahárádžu zabijí.
Jasně, plukovníku, můžete to za nás protahovat?
- Merci beaucoup! - Díky, plukovníku.
[zavěšení]
[blížící se auto]
Propána!
Tak už víme, na co chce únosce 70 milionu dolarů.
Na... na vytápění.
- Pššš! - Jo, jasně.
Ó, páni!
No, takže ten příkop má kolik? Tak tři metry?
To bych měl přeskočit.
[Audrey] Tři metry je dost daleko.
[Nick] Na střední jsem držel rekord ve skoku do dálky
a věř mi, za těch časů jsem tohle skákal v pohodě.
- Hmm, opravdu? - Jo.
Jak ti tehdy říkali? Nicky Kobylka?
Posmíváš se mi?
[Audrey] Jen říkám, že to nepřeskočíš.
Nerad ti dokazuju, že se mejlíš, ale stejně to udělám. Platí?
[Audrey] Tak jo. M-hm.
No, tak z tamtoho úhlu to vypadá na víc jak tři metry.
Tak to je blbý.
- Co tomu říkáš? Myslíš, že to skočíš ty? - Najednou mám skákat já?
[cvaknutí zbraně]
Bonsoir.
- Hraběnko? - Hraběnko?
Divíte se?
No jo, neslyšela jste, jak jsme řekli:
[oba] „Hraběnko“?
Bože můj.
Bože!
Kde je Vik?
Asi ho mají únosci.
Co? A vy nejste únosci?
Ne, ne, ne, to bych nikdy neudělala. Vikram je můj přítel.
Přítel?
Rozešli jste se.
[kuckání] Bože!
- Miluji peníze. - Hm.
A když jsem slyšela, že vy dva amatéři jich dostanete tolik, musela jsem je mít.
Musela je mít. [hihňání]
- Ten nůž jsi nepodstrčila ty? - Ani nesmazala kamery?
[Audrey] Ani nám nedala nic do pití ve vile?
- Proč to vytahuješ? To není relevantní. - Jasně že je.
- [Nick] Vím, že je to nesmysl... - No tak!
- Prokrista. - [Nick] Dva padouši nikdy nefungujou.
- Jeden vždycky podrazí druhýho. - Nejstarší klišé žánru.
[Nick] Už jsme to viděli.
- Věř nám, prosím. - Mysli na sebe.
[hraběnka] Imani? Vůz na cestu je připraven?
- Ano, hraběnko. - Výtečně.
- Ne! - Ne, to ne!
[vyjeknutí]
- [Nick] Eh, neříkal jsem ti to jasně? - [Audrey] Ó můj bože.
- Bože, tohle je strašný klišé. Vidíš to? - [Nick] Jo. Hm.
[líbezně] Při troše štěstí se zadusíte kouřem dřív, než uhoříte.
- [vyděšené výkřiky] - Ne!
Ups!
- [dva výstřely] - [vyjeknutí]
Cože?
[z posledních sil] To má za to.
[zahihňání]
Proboha, smrt všech těchhle sviní svedou na nás.
[Nick] Rychle pryč! Musíme odsud odskákat.
- No jasně, ale kam? - Honem, dělej. Skákej.
- Skákej, pojď, dělej. - Bože!
Dělej! Zpátky!
- [Audrey] Jo, jo, jo, jo, jo, jo! - Jau!
Musíme se odkutálet. Tudy.
[úpění a hekání]
- Tudy. - Bože, jsi tak těžkej!
Tos říkala už o líbánkách. Stejně jako tehdy to nesmíme vzdát.
- Proboha! - Proboha!
[úpění]
- Bože můj, já ti nevím, kam se kutálíme. - [Nick] Ani já ne.
- [hekání] - [Audrey] Proboha.
Ve vile jsem nás omámil já.
[Audrey] Co? Proč?
No, byla jsi to ty, ale mojí vinou.
Dávám si prášky na spaní do ampulky na bolesti a...
A ve stresu jsem zapomněl. Promiň. Byla to moje vina.
[Audrey] Za nic se neomlouvej. Já bych se měla omluvit.
Věčně tě jenom kritizuju. Hrozně mě to mrzí.
- Ne, to je jedno. - Tvoje reklamy a vizitky pro pejskaře.
- Vizitky pro pejskaře! - Já vím, lásko.
- Nemyslela jsem tím... - Ne, na vizitce je žiletka!
Můžu ti přeříznout pásku. Mám ji v kapse.
- Kde? - Tady, v kapse u kalhot. Sáhni pro ni.
[Audrey] Vydrž, vydrž, snažím se ji nahmatat.
[Nick] Pomoz, sahej, sahej, sahej.
- Dolů, hlouběji. Chyť ji. - Mám ji, mám ji.
- Vyndej ji. - Jen ji vytáhnu. Řežu.
[Nick] Jde to? Řeže to?
Tak co, funguje?
- Myslím, že jo. - Proboha.
Vizitky pro pejskaře jsou nejlepší na světě, fakticky.
[Nickovo úpění]
- [Audrey] Prosím! - Bože!
- [Audrey] Jo, ještě nohy. - Utíkej!
- Běž, běž, běž! - A mám to!
Ale ne!
- Co to děláš? Co s tím... - Bože! Ber.
- Co? - Ber to. Vystřelím okno.
[Nickovo hekání]
Bože!
Proboha, je to francouzskej výrobek.
- [Audrey] Lásko! - Ne.
Co?
[zoufalý výkřik] Neee!
[hraje tklivý šanson ve francouzštině, „Bang Bang (My Baby Shot Me Down)“]
- [Nickovo lapání po dechu] - Lásko, miluju tě. Mm...
- [Nickovo hekání] - Mm. Mm.
[vyčerpané vzdechy]
Bože!
- [pípání přístrojů] - [Nick] Co?
- Ne, ne, ne, ne! - Ne, ne, ne, ne, ne!
Do hajzlu!
Nicku!
[spustí energická francouzská hudba, Lisa LeBlanc: „Ti-gars“]
- Tentokrát řídím já. - Dobře.
[Nickovo hekání]
Je tohle možný? Jak mám... Už mi to děláš zase.
- Promiň. - To nic.
[burácení motoru]
[hudba dohraje]
[Delacroix] Mesdames, Messieurs... Jmenuji se inspektor Laurent Delacroix.
Před patnácti minutami jsme převzali operační kontrolu případu.
Vedením vyšetřování jsem byl pověřen já.
[Francisco] Dobrá, rozumíme, ale proč najednou takováhle změna?
S ohledem na závažnost zločinu.
Několik vražd, únos,
devastace nejstarší pařížské kavárny
a omezení osobní svobody významného fanouška opery.
Božíčku!
Ale proč byste zrovna vy měl být schopen najít Nicka a Audrey Spitzovy?
Protože je mám na telefonu.
- [Audrey] Haló? Jsou tam všichni? - Ano, Audrey.
Všichni až na...
...hraběnku a její divnou přítelkyni?
Vraťte mi Vikrama, zrůdy!
- Akcie už máte. - Jo, akcie máme.
[Audrey] A jestli je někdy chcete vidět, vyřiďte únosci,
ať přiveze mahárádžu do restaurace Žula Vurma.
Co? Kam že?
[Audrey] Do restaurace Žula Vurma.
- Ah, Julesa Vernea. - Jo.
Na vyhlídkový plošině Eiffelovky dnes o půlnoci.
[Nick] Jo.
Co tím myslíte? My Vika nemáme.
- Ale někdo ho má, jasný? - Kecy!
Dělejte, co moje žena říká. O půlnoci, mahárádžu, živýho.
A inspektore, chtěli jsme jet vaším autem,
ale nešlo nastartovat, tak jsme ho tam nechali.
Co?
Vyměnili jsme ho za lamborghini.
Pak vám ho necháme.
Dobrá.
[hraje dramatická orchestrální hudba]
[cinknutí]
[hudba vrcholí]
[Francisco] Propána. Taková krása!
[Saira] Proč jste tak voháklý?
Na netu psali, že je to nutný.
Jednou mě v šortkách nepustili ani do podniku v Central Parku.
Kde jsou všichni?
Zabrali jsme celou restauraci, aby nás nikdo nerušil.
Chtěli jsme to provést na veřejným místě, aby u toho byli nějaký lidi!
- Kde jste vůbec sehnali šaty? - A taky kadeřníka?
No, hele, měli jsme problém, jo?
Spadli jsme do příkopu a pak... A nemusím vám nic vysvětlovat.
Ne, tady se budeme ptát my. Jasný?
- Ptej se. - Projdeme si podezřelý, ano?
[vzdech] Udělejte si pohodlí.
Začneme se Sairou Govindanovou.
- Se mnou? - M-hmm.
Hájila jsem tě. Dokonce jsem si tě oblíbila.
To já vím, že jo. A my tebe, viď?
Bylas na nás milá, ale takhle prostě postupujeme.
Já měla unýst bratra?
- Naštvalas ji, zlato. - To vidím.
Copak vám přeskočilo?
- [Nick] Jdeme dál. - Jasně, jdeme dál.
[Nick] V pohodě.
[Audrey] Francisco, předseda správní rady.
Bez mahárádži může zpronevěřit, kolik se mu zlíbí,
aby měl na alimenty pro všech svých 2000 dětí.
Nepřidáme dvoutisící první, eh?
Nechoď mi na oči, sprosťáku hnusnej.
- Claudette Žobertová. - [opravuje] Joubertová.
Pařížská prodavačka prahnoucí po penězích.
Kdyby mi šlo o prachy, prostě se za něj provdám.
S předmanželskou smlouvou, kterou ti vnutili?
No a co plukovník? Jaký má motiv?
[Nick] No, třeba ho prostě omrzelo dělat pro boháče, protože jste hrozný.
Anebo plukovník shání prostředky, aby si moh pořídit...
umělou paži.
Díval jsem se. Nejsou zas tak drahé.
- Kolik by stála? - Dvacet třicet tisíc.
Jenom? Jé, možná bych si měl něco takovýho pořídit.
To byste musel přijít o vlastní.
Nemluvil jsem o paži, kámo.
[oba se hihňají]
[Delacroix] Dobrá, tak to jsou všichni.
Kdo to byl?
[cinknutí výtahu]
[vzrušený dech]
- [smích] - [Claudette] Mon amour!
- Hej, hej, hej! - [Audrey] Počkat!
[Vikův vzdech]
[přerývaně] Nařídili mi ukázat vám tuhle drsnou výbušninu.
- [všichni lapají po dechu] - Bože!
Stačí na vyhození celé věže do povětří.
Vidíte? Musíte naložit kufřík do výtahu a poslat ho nahoru.
Až prověří hodnotu jeho obsahu, pošlou dolů... eh...
Bože, jak se tomu říká? Takový ten ovladač.
- Odpalovací zařízení? - Jo, tohleto.
Pošlou ho dolů a můžeme odtud zmizet.
Ehm, a maličko to spěchá, protože, víte...
- [výkřiky hrůzy] - [Audrey] Nicku!
Nicku, Nicku, kufřík. Musíš ho dát do výtahu.
Ne.
- Ne? - Proč říkáš „e-e“?
Nemyslím, že by ho vyhodili do vzduchu.
- Proboha. - Vážně se chceš spolehnout na svý tušení?
Chci. Věř mi.
Nicku, brácho!
Ne, všechno je v cajku, mahárádžo.
Pachatel musí mít fakt skvělej výcvik, jo?
Protože zabil pana Lui a to byl drsňák.
Dochází nám čas, čéče.
Ne, ne, Nicku!
Víme, že únosce musel bejt i výbornej hacker,
když uměl vypnout kamery a pak je zfalšovat.
Prosím vás, Nicku!
Přesně věděl, kde najít pana Lui a Vika v zákulisí svatebního ruchu,
aby moh předvést trik se slonem.
- Ale lásko... - Nicku, brzo vybuchnu.
[Nick] S takovýma znalostma...
Bože, Nicku!
[zrychlující se pípání] ...by klidně moh psát knihy.
- Proboha, Nicku. - [výkřiky]
- Bomba! - [výkřiky]
- [všichni ztichnou] - [Vikovo oddychování]
[udivené vzdechy]
[vzdechy úlevy a překvapení]
[spokojený výdech] Tisíce studií dokazují, že únosce neudělá nic,
čím by ohrozil vyhlídky na výkupné.
Kapitola 9, odstavec třetí, napsal pan Connor Miller.
[obdivně] Tys ji četl.
Od A až do Z, zlato. A je hrozná.
Radši vochutnej. Je fakt skvělá.
Právě jsi mě vyděsil k smrti.
- [výbuch] - [výkřiky všech]
[klouzavý bzučivý zvuk]
[Audrey] Co to bylo? [zrychlený dech]
Co?
Impozantní.
Jak jste se dostal z teréňáku, než vybuchnul?
Nijak.
Zavřel jsem se v pancéřové schránce na zadní sedačce.
[Delacroix] Smrt na veřejnosti. Ideální způsob, jak se zbavit podezření.
Jo, jo, ale nevyšlo to podle plánu, co?
[Audrey] Váš chlap držel kufřík v ruce jenom na pár vteřin.
[Nick] A bum.
Zapojila se vaše hamižná bejvalka.
Mm. Sedmdesát milionů dolarů.
To je pěknej balík i pro hraběnku.
Tak poslala Imani, aby okradla toho zloděje.
- [plukovník] Koho? - [Audrey a Nick] Imani.
- [plukovník] Koho? - Ima... Tu svoji...
Hraběnčinu... Uděláš ten smích?
- A musím? - Prostě ji napodob.
- [řehotavý smích] - Á...
Jasný.
Ta přijela
a sebrala vám výkupný rovnou před nosem.
[řehotavý smích]
To muselo naštvat.
Kdybyste skutečně četli moji knihu pořádně,
věděli byste, že prozrazení totožnosti doposud neznámého zločince
ohrozí všechny, kdo se o ní dozvěděli, což znamená,
že vás musím...
všechny zabít.
- [výkřiky] - Ó, bože!
Gary?
[hrobové ticho]
A vy jste kdo?
Přece Susan.
- Nevíš, kdo to je? - Nemám ponětí.
S Garym jsme se poznali tady před deseti lety, když jsem tu studovala.
Slíbili jsme si, že když se budeme pořád milovat a...
nenajdeme nikoho jiného,
sejdeme se na vyhlídce Eiffelovky.
O půlnoci, dnes.
[hraje jímavá hudba]
[procítěně] Stále ho hluboce miluji.
Je tady někde Gary?
Nehlaste se, Francisco.
- [výkřiky] - Pozor!
[hraje dramatická hudba]
Ó, bože!
[Audreyin zrychlený dech]
Připravte se.
[lapání po dechu]
Už zbývá jen dodat:
„Těšilo mě.“
Pořád má ten ovladač na dálku.
[Audreyino ječení]
Audrey!
[Audreyino ječení]
[hraje napjatá hudba]
Bože můj!
[Audrey] Áá! Ne, tohle jsem nechtěla!
Aááá!
[Audrey] Jo! Óo!
[Audreyino hekání a zrychlený dech]
Vaše rozhodování je na tragické úrovni.
[heknutí] Nicku! Nechce se mi věřit, že to řeknu.
Vezměte si ji.
Počkat. Ještě náboje. Jsou v kapse.
- [sténání] - Vy jeden vtipálku.
- Ještě... - Máte je pěkně hluboko, co?
[sténání]
[Nick] Susan, musíte inspektorovi stlačit ránu.
Tohle je nějaké interaktivní divadlo?
[výkřik úlevy]
Má největší fanynka bude svědkem úspěchu.
Náhodou už vám nefandím tolik jako dřív.
To je škoda. Na řadě je poslední lekce.
[cvaknutí zbraní]
- Jak beztrestně zlikvidovat Eiffelovku. - Ne, to neuděláte.
Jestli někoho nesnáším víc než svědky,
tak Francouze.
Jak se otevřou dveře, všichni uvnitř jsou mrtví, je to jasné?
- [cinknutí výtahu] - [Audrey] Nicku!
Ne, Nicku! Ne, ne, ne, ne, ne!
[zoufale] Nicku!
DLUŽÍTE NÁM PÁR IPHONŮ, PUSU, NICKY STŘELEC
- [Claudette] Zasekl se zip. - Sundej mi to. Cítím se ohrožený.
Je to M, tos nosil naposledy ve 14 letech.
Prosím, sundejte ze mě tu vestu.
Je to lepší?
[dýchavičně] Musím si zakouřit.
- Jasně. Dobře. - V kapse.
- V pravé kapse. - Tady?
- [vzdech] - Ne, ne, to je penis.
- Správně. - Dobře, mám ho, mám ho.
Mám to. Nepřipadá mi to vhodné pro postřeleného, ale dejte si.
[hraje dramatická hudba]
Brooklyn na vás.
[Nickův výkřik]
[hudba zesílí a zrychlí]
[Audreyino vyjeknutí]
[Audreyin výkřik]
[zvuk vypnutí]
- [zděšené výkřiky] - Přestalo to.
ZAJIŠTĚNO
[úlevné vzdechy, smích]
Bože!
ZAJIŠTĚNO - ODJIŠTĚNO
[výkřiky hrůzy]
[hraje dynamická rocková hudba]
Áá!
[výkřiky hrůzy]
Rozřízněte tu vestu.
Jau! [hekání]
- [muž úpí] - He?
Ustupte, jinak ho zahodím.
Nevěřím vám.
[úpění]
E-e.
Uá!
[Nick] Jak to děláš, že nemáš votřes mozku?
Mám talent.
Už nikdy ani nemrkne.
- [Audrey] Nicku! - Hned jsme u tebe, lásko.
- Nech to radši na mně, prosím. - Jistě. Ó.
Možná... slabý otřes...
[rána]
Eh.
- Sundejte už tu vestu! Rychle! - [všichni křičí]
[Nick] Už se neboj, brouku.
Vostrostřelec jde na to!
[hraje pomalá elektronická hudba]
[zklamaný povzdech]
Trefil jsem něco?
Zasáhl jsi ovladač, lásko!
No skvěle, na ten jsem mířil.
[Vik] Ááá, úúú, uu, uu.
Och, bože!
Ó, lásko moje.
Kroužky, kroužky lásky.
[Nick] Jo? Tak je použijeme na něco jinýho, že jo, brácho?
Tví kámoši to odnesli. Jsi na řadě.
Tak co? Tak co?
[zklamané heknutí]
Dobrá.
- Kam to jdeš? - [Audrey] Zlato!
- [Audreyin výkřik] - [Nick] Audrey!
[hraje dramatická hudba]
Lásko!
- Neboj se, brouku, vytáhnu tě. Vydrž! - [Audrey] Ááá!
- [hekání] - [vyjeknutí]
[Audreyin výkřik]
Jau!
Asi jsem nečet kapitolu Kopání do ksichtu.
[Audreyin křik]
Au!
[Audreyin křik]
Ááá!
[Nickovo hekání]
[Audrey] Proboha!
[lapání po dechu] Pojď sem!
Uděláme si průvan, ty svině?
[Miller] Ne!
[Nickovo dušení, bláznivý smích]
Au!
[hraje dramatická hudba]
Ah, co to...
Áá! Bože!
Ááá!
Pojď!
[Nick] Ne!
[Audreyiny výkřiky]
Ne, ne, ne, ne!
Mmm.
Zlikvidujte ostatní.
[Nick] No!
[Audrey] Jen klid. Jen klid.
[roztřeseně] Klid. Klid.
[vrčení helikoptéry]
[zvuk helikoptéry se stupňuje]
- [Delacroix] Co se děje? - Ten mi zkazil náladu.
- [Audrey] Millere! - [cvaknutí zbraně]
Můj muž měl pravdu.
Nevíš, o čem píšeš.
Nikdy nemine.
[Audreyino vyjeknutí]
- [Nick] Au! - Ježiš, promiň!
- Teď musíš minout? - Promiň, lásko, promiň!
Jau! Krucinál.
Míříš na něj, nebo na mě?
Na něj, přísahám, přísahám.
- Bože můj. - Už ho zastřel.
- Sakra. - Zastřel ho.
Lásko, víš, že jsem na konci s dechem. Rozumíš?
Kolo osudu se točí. Jednou jsi dole...
[cvakání zbraně]
Bože! No nic. [rychlé dýchání]
- [Nick] Co... - Nikdy nemine, jo?
Nejsme všichni dokonalí jako ty, víš?
[Audreyin zrychlený dech]
Užij si jízdu, Millere.
- [bzučení] - [hučení mechanismu]
[zalapání po dechu]
[dlouhý výkřik]
[zvuk vrtulníku]
Proboha.
- Áá! - K zemi! K zemi!
[lapání po dechu]
- Áá! - [sekající vrtule]
Bože!
[tříštící se sklo]
[pípání]
[tenkým hláskem] Paříž je tak zvláštní.
Teď už je mrtvej.
- Úplně mrtvej. - Je... je po všem.
Jak jsi to všecko vymyslela? Jak jsi na to přišla?
- Nevím, miláčku... - Jsi génius.
Prostě mě to napadlo. Říkala jsem si, co můžu dělat.
Jsi jednička. Mě by nic tak dobrýho v životě nenapadlo. Génius.
Ani nevím, co jsem udělala. Byla to hrůza.
- Co? - Teď jsme tým. Hm?
Oh, ne, vyhoď ho. Ne.
- Vyhoď ho. - Nesahat, nebo se naštve. Zmiz odsud.
Padej, prostě zmiz. Byl jsi dobrej, ale zmiz.
Nech nás tu. Díky.
- Lásko. - To nic. Miluju tě, zlato.
To bylo fakt...
A navíc teď máme krásnou pařížskou noc.
Jo.
[hraje romantická hudba]
[úlevný vzdech]
Jó, ahoj.
- Ahoj. - Dokázali jste to. Už zase.
[Audrey] Díky.
- [Audrey] Viku, s akciemi mě to moc mrzí. - Omlouvám se.
- Tolik peněz jsme zahodili. - Ale celá Paříž ti bude děkovat od srdce.
O to se nestarejte. Hlavně, že se nikomu z našich nic nestalo, že?
[smích] Až na pana Lui.
Jo, to je pravda.
- Kdo je Lui? - [Saira] To bylo vtipné!
Ale ne. Co se ti stalo? Proč krvácíš?
Ne, to nekrvácím. To je hena.
Musela se mi ve zmatku rozmazat.
Sláva. Mám dost. Další incident už nevydržím.
Už žádnou krev. Ale přísahala bych, že to krev je.
- Jsem tak vyčerpaná. A co vy? - Jo.
[Vik] Jo.
- Co si to mumláš? - [Audrey] Co mi to tady... Nedává to smysl.
[hraje tajuplná hudba]
- Promiň. Nedává mi to smysl. - Jasně.
Sairo, omlouvám se, ale co...
Neříkala jsi, že se ti musela v tom zmatku rozmazat hena?
Přesně tak.
Zajímavý.
Eh, co je na tom zajímavého?
[Nick] Jo, co je na tom zajímavýho?
Víš, vůbec jsem tě neviděla při tanci na uvítanou.
Najednou ses objevila, až když přišel na scénu... slon.
Jo. Byla jsem si pro sklenku.
Holka, byla jsem kadeřnice a o barvení vlasů něco vím.
Jakmile hena uschne, už se nerozmaže.
[Saira] Pardon, ale nemám ponětí, o čem teď mluvíš.
Na oblečení toho poháněče slonů nebyla krev.
Byla to hena.
A byla to tvoje hena, která v době vraždy nestačila zaschnout.
Proboha! Vraždila sestra?
No to snad...
Prosím vás, to je šílenství. Tohle už tu jednou bylo.
Mám bratra ráda. Jaký asi... Jaký důvod bych měla?
[Nick] Třeba to, že rodiče svěřili rodinnou firmu jemu,
i když ty jsi chytřejší
a on se jen prohání na vodních skútrech a nic neumí.
Bez urážky.
Ale opatrně.
[Audrey] A nebyl to důvod zabít ho už v Bombaji?
Vy?
No, aspoň v jednom měli rodiče pravdu.
Když chceš něco udělat pořádně, musíš to udělat sama.
[zděšené výkřiky]
[Vik] Sairo!
- [Audrey] Sakra! - [plukovník] Áá!
Chudák! Dochází mu paže.
[Claudettino heknutí]
Jé!
Jen přes mou mrtvolu.
[Vik] Jo! To je moje holka!
- [vzdech] Děkuju, lásko. - Hned ti... Jenom...
- Jak je? To nic, hej! Hej, hej! - [chrčení]
Byl jste skvělý...
Jste můj nejlepší strážce, a nejen proto, že předchozí to koupil.
Doufám, že tentokrát vyletí prémie až do nebes.
Jasně. A bude na umělou ruku, brácho. Jo?
- Jo. - Jo?
[Audrey] No páni, ani mě to nepřekvapilo.
- Jak se cítíte? - Jak jste na tom?
- Je to dobré. - Laurent je výjimečný muž, že ano?
Až tě propustí z nemocnice, zajdeme na večeři.
- [Nick] Ohó. - Téda.
Paříž opět uplatnila své kouzlo.
Hmm, uzdravte se.
[Vik] Poslyš, povíme jim to? Co?
Vážení, rozhodli jsme se zmizet.
- To je vždycky moudrý, vždycky. - No, to je úžasný.
Dobře děláte.
Jo, nemám rodinu, ale...
vám dlužím za život.
Hlavně jsme rádi, že jste oba živí.
[Audrey] A musíme vám upřímně poděkovat za dobrodružství...
- Jo. - ...na jaký nikdy nezapomeneme.
- No, tak to jsme si asi kvit. - Tak jo.
- Mír s vámi. - Mír.
- Sbohem. - Takže au revoir!
Škoda, že se ze ségry vyklubal magor.
To je v pohodě, to ona byla vždycky.
- Jo, to byla. - Jo.
- Jo, tak jo. - Miláčku, už se těším domů.
- Jo, to já taky. - Vážně se tam těším.
Eh, ještě vyřídíme jednu věc.
- Věř mi, věř mi, věř mi. - Tak jo, tak jo, tak jo.
Mrknem na plukovníka?
- Jo. Plukovníku? - Jste v pohodě?
O tu ruku nepřijdete.
[hraje pozitivní francouzská hudba, Jacques Dutronc: „Et moi, et moi, et moi“]
[Nick] Zaklapni, zaklapni. Hotovo.
A teď jsme navěky připoutaní k sobě. Nadosmrti.
Nechci být připoutaná k nikomu jinýmu.
Ani já ne, lásko. Jsi tak...
- [muž] Špicovi? - Eh. Co?
Nick a Audrey Špicovi.
- Vy jste z toho vrtulníku? Co tu... - Co tady děláte?
Nate, berte mobil.
Haló?
[Vik] Ovšemže si nejsme kvit. Půjčte si můj vrtulník.
Leťte, kam chcete. Udělejte si líbánky podle chuti.
- Všechno platím. - Co?
Platí?
- Taška? - Vážně?
Proboha. [užasle] Ó, Bože!
Nojo, vážně, tohle by nám mohlo stačit. Díky.
[Vik] Jen deset milionů.
Nerozhažte je všechny, ale když je rozházíte, prodejte i tašku.
Má cenu tři miliony.
- Je z dinosauří kůže. - Bože!
Z dinosaura? To nemůžeme přijmout. Neblázni.
No tak jo, abys věděl, bereme to.
- Díky. - Hlavně to vy dva táhněte dál. Končím.
- Eh, čím bys chtěla začít? - Chci tě políbit.
[Nick] Óo.
- Mmm. - Mmm.
To je k neuvěření.
[hraje povznášející hudba]
- Lásko. - Drahoušku.
Na líbánky, jaký jsme si zasloužili.
Správně.
Konečně.
Mm. Chápeš to, že máme takový štěstí?
- [cvaknutí zbraně] - [úlek]
Chutná vám pití?
- Co? - To si děláte prdel? Co, co...
Chci tu tašku.
- Co? - Tašku.
- Dejte mi tašku. - Jo.
- Není problém. Tady ji máte. - Dej mu ji.
[Nick] Kam se poděl váš přízvuk?
Zůstal v New Jersey.
Co si promluvit jako civilizovaný lidi?
[pilot] Na neviděnou, hejlové.
- Proboha! - Proboha! Pomóc! Co teď?
- Ne! - Co?
[hraje optimistická rocková píseň, The Smashing Pumpkins: „Spellbinding“]
[hraje napjatá orchestrální hudba]
[hraje triumfální hudba]