Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Před čtyřmi lety Nick a Audrey Spitzovi vyřešili jedny z největších vražd století.
Panebože!
- Mám ji vytáhnout? - Ne, je to dlouhá dýka.
- Dám ji zpátky. - Ne.
Jako jiní, co se proslavili přes noc, i Nick a Audrey skončili v práci
a vložili své životní úspory do kariéry soukromých detektivů.
- Jo. - Omluvíte mě?
Jistě, žádný problém.
To teď fakt chroupáš brambůrky?
Co? Musel jsem sledovat, jak jíš dva krevetové koktejly!
Přestaň mě rozptylovat.
Bohužel se jim moc nedaří.
Muži se dostanou do určité fáze života. S vámi to nesouvisí.
Ne všichni muži.
- Ne, ale... - Na mě se nezlobte.
Takže ty mě prý podvádíš, Rone.
Vážně? Po 25 letech?
Zlato...
Chodil jsem pryč, abych tě překvapil oslavou výročí svatby.
- To je tak milé! - To je...
- No tak. Miluju tě. - Promiň mi to.
Promiňte.
Kdybyste nám tohle zaplatili, nebudeme vám hrdličkám už překážet.
- Zaplatit? Má vám platit? - Ne.
- Dohodli jsme se... - Balila jste mě!
- V utajení. - Jen jako!
Vy se mi snad zdáte.
Nebylo to lehké, a tak se Nick a Audrey modlili za zázrak...
Utíkejte!
...že někdo z jejich blízkých bude zavražděn.
VRAŽDA V PAŘÍŽI
Bože.
Zlato! No tak.
Nemůžeš tam pustit třeba šplouchání vln?
Zvuky velryb mi pomáhají usnout.
- Vzalas mi Ambien, takže... - Víš proč?
Nepamatuješ, co bylo naposledy?
Byls náměsíčný, šel jsi do haly,
v mém spodním prádle, a začal jsi zalívat gauč.
To si nepamatuju.
Hele. Vrátný tě vyfotil. Mám to na pozadí.
- To nejsem já. - Jasně.
Poslyš, zlato, jestli nemůžeš spát,
můžeme se společně vrhnout na jednu kapitolu.
Pár stran jsem četl.
Ten chlápek neví, o čem mluví.
Zlato, ten chlápek napsal ten test. Musíš ho udělat, abys získal licenci.
Byl jsem polda.
Nepotřebuju nějaký kus papíru pro potvrzení. Vím, co dělám.
Dohodli jsme se, že by nám pomohlo, kdybychom ten kurz oba podstoupili.
Vážně si myslíš, že nemáme práci kvůli tomu?
Kdybychom měli licenci oba, získáme lepší klienty.
K tomu potřebujeme jen lepší reklamu.
Reklamu? Jako tvoje vizitky se zubní nití?
- Jo. - Jako fakt?
Říká se tomu rušivý marketing.
Není to rušivé, ale matoucí. Nejsme zubaři. Jsme...
Klidně ten přehrávač přeřvu.
Zlato, no tak!
Fajn. Zapomeň na to.
Ty už to nechceš dělat?
Chci. Chci to dělat.
Ale neustále mluvíme jen o práci.
Znáš nějaké jiné páry, co spolu pracují a klape jim to?
Billie Eilish a Finneas.
Ti jsou sourozenci.
Zlato, já vím, že to není tak, jak jsme si představovali...
MAHÁRÁDŽA
Co to sakra je?
Zvoní mi mobil.
Nazdar! Rádžo! Namaste. Jak je, brácho?
Čůs! Co děláš, Nicky Nicku?
Ty sekáš trávník, nebo co to slyším?
Frčím si na vodním skútru, kámo!
Telefonuješ z vodního skútru?
Hele, Nicku. Bráško. Ty můj brachu!
Mahárádža se bude ženit!
Tak to je paráda!
Řeknu to Audrey. Audrey!
Bude se ženit!
- Co? - Jo.
Viku! Gratuluju! To ti moc přejeme!
Díky! Je to kočena z Paříže.
Tam, jak je Eiffelovka a tak!
Žením se tenhle víkend na svým novým soukromým ostrově!
Chci, abyste s Nickem přijeli, všechno zaplatím!
Chci vidět na parketu, jak se tam vy dvě hvězdy páříte!
Myslíš, jak tam „paříme“.
Ne, kámo, já... Do prdele!
Co se stalo?
Říkal, že to všechno zaplatí?
- O víkendu máme práci. - Prospělo by mi na chvíli vypadnout.
Pamatuješ, co se stalo naposledy?
Jo, pár lidí umřelo.
Ne pár. Hodně.
Myslíš, že pět je hodně?
Tak jo. Počkej. Nech mě přemýšlet.
- Ustupuje. - Tak jo, takže...
- Ustupuje. - Počkej.
Ne. Mluv.
Dobře, souhlasím.
Oběma by nám prospěla pauza.
- Pauza? - Od tohohle.
- Chvilku nemyslet na práci. - Ne...
- Je to... - Aspoň jeden víkend.
Celý víkend. Nebudeme...
Prostě... Naše mozky potřebujou vypnout.
- Žádná práce. - Mám husinu.
Protože pojedeme, že jo?
- Páni. To je... - Udělali jsme dobře.
Pěkný výhled, pane a paní Shitzovi?
Promiňte. Omlouvám se, ale jsme...
Jsme Nick a Audrey Spitzovi. Je to...
Ale ano, nádherný výhled.
Mám pustit hudbu, pane a paní Shitzovi?
Jsme Spitzovi, ne Shitzovi. Dobře?
Jo, mám tu Pitbulla, Taylor Shitz.
Fajn, takže Shitz.
Zakončuje na Shitz všechno. Odkud jste?
Jsem z Evropy.
Asi ze Shitcarska, co?
Tak jdeme. Ty jo! Díky.
Neuvěřitelné. Asi se rozbrečím.
- Umřeli jsme? Jsme v nebi? Co to... - To je nádhera!
Ti plameňáci mají plínky, aby nepokadili trávník!
Páni!
Nick a Audrey!
Nazdar! Mahárádžo!
Hrdinové od jezera Como!
Moje ségra a můj brácha od jiný matky!
- Opilý matky! Nazdar! - Panebože! Čau!
Ježíši! Sekne ti to!
Tohle je moje nastávající, mademoiselle Claudette Joubertová.
Joubertová.
Já jsem Audrey. Moc mě těší.
Jsi krásnější, než Vikram říkal.
Tak jo, dostane je všechny.
Čtyři? Myslela jsem, že dvě.
A Nick!
- Na tebe jsem se těšila. - Jo!
Gratuluju. Díky.
Toho si vážím. Jo. To se mi líbí.
- Tak jo, to stačí! - Co je?
Už stačilo!
Pojďte, prosím.
Paříž je moje nejoblíbenější město.
- Kdy jsi tam byla naposledy? - Vlastně jsem tam nebyla.
Znám ji jen z filmů a fotek a...
Díky za pozvání. Jsme rádi, žes nás sem vmáčkl.
- No jasný, kámo! - Úžasné.
Bylo místo. Umřeli mi rodiče.
- To mě mrzí. - To je hrozné.
Ne! Dělám si srandu!
Aha. Takže přijdou?
Ne, umřeli. Ale stejně by nepřišli.
Nesnášel jsem je.
- No vidíš. Jo, to je... - Aha.
Plukovníku, taky znáte Spitzovy.
- Co? - Plukovníku!
Spitzovi!
- Bože! - Co se vám stalo s rukou?
Je to tak vidět?
Když jsme vás viděli naposledy, měl jste aspoň paži.
Jestli jsem měl přijít o paži, tak radši o tuhle,
protože jí už chyběla ruka.
A teď se v kině nemusíte dělit o opěrku.
Jo, ale teď vážně.
Plukovník se v Bombaji vrhnul před kulku, co letěla na mě.
- Fakt? - Někdo na tebe střílel?
Jo, některým lidem se nelíbí, jak podnikám.
Teď už mě plukovník bohužel nemůže chránit naplno,
tak jsem si musel sehnat novýho bodyguarda, pana Louise.
- Koukejte. - Zdravím, Louisi!
Je to moje pravá i levá ruka.
Pravá i levá ruka. Boží.
Tak jo, snad tam nic nenajde.
To doufám.
Nerad to říkám,
ale mezi váma a plukovníkem bych sázel na něj.
Dal by vám nakládačku i jednou rukou.
Ne? Nesmějete se? Jen vtipkuju.
- Těšilo mě. - Jdeme.
Za mnou!
Jdeme!
To zní skvěle.
Asi jste na indické svatbě ještě nebyli.
Proč si to myslíš?
- Takže byli? - Ne.
Dneska večer bude Sangeet. Něco jako zkušební večeře.
A na příchod máme velmi vzrušující překvapení,
to si určitě užijete.
To musím vzít. Vaše vila je připravená.
Chovejte se jako doma.
- A my... - Bavte se!
- Díky. - Už žádné líbání, fajn.
Když jsem ji poznal, pracovala v hodinářství na náměstí.
Neměla ani vindru. Ale byla to láska na první pohled.
Naplňuje mě...
- Štěstím. - To je pěkné.
To stejný vidím ve vás dvou, když se na sebe podíváte.
Jste šťastní, že jo?
- My? - Bez ní bych nebyl šťastný.
S ní jsem nejšťastnější.
Není den, kdy bych nechtěla... Tak moc tě miluju.
Všechno rozhoduje ona a mně to nevadí.
- Tak běžte a užijte si to, jasný? - Moc děkujeme.
Bavte se!
Tak jo. Máme... Čau, kámo!
Luisi, jdeme.
Panebože!
No ty brďo! Ty brďo!
Koukej na to! Páni!
Koukej! Hele!
Zlato, ta telka je obrovská!
Ty jo.
Koukej na to!
Cože?
Je to jako kabriolet, zlato!
Dej si to do pusy.
To je z jednorožce?
Zlato! Máme tu dárečky.
Dám si ještě kousek sýru a pak končím.
Co? Ty jsou pro nás?
Náušnice? Ty jsou drahé, že jo?
Nemůžu tomu uvěřit!
- Dostali jsme iPhony! - No teda.
- Co jsme na svatbě rozdávali my? - Žabky!
Žabky a prášky na bolest, nebo tak něco?
- Originální Air Jordans? Moje velikost? - Šílenost.
To by nebyl Mahárádža, kdyby do toho nepřidal nějakou zvrhlost.
- To si říká o průšvih. - Slibuješ?
Taková odpověď se mi líbí. Tak jo.
- Cože? - Jo.
Počkat. To jsme... To se stalo teď.
- Jak to zvládli tak rychle? - Šílené.
Zlato! Stojí tu „Nick a Audrey“!
Panebože! Tu postel musíš vyzkoušet!
Už běžím!
Panebože! Au! Zlato!
- Ježíši. - Jo. Co?
Asi jsem si nesbalila vhodné oblečení.
- Musím se podívat. - Jdu s tebou!
Jdeme!
- No teda. - Tak to je něco.
To jsou tvoje věci. Jo.
Vidíš to? Nikdy jsem neviděla něco tak...
Moc ti to sluší, zlato.
- Já... - Nemůžu uvěřit, že ti to padne.
- Já se těším, až to z tebe spadne. - Pojď.
Slib mi, že si to necháš.
No páni!
- Ahoj. - Jak se máte?
Audrey.
- Plukovníku! - Ale.
Sluší vám to!
Vy jste ale štramák!
Mám oko jen pro vás, Nicku.
A ať to tak zůstane!
Na nejkrásnějším místě v tu nejkrásnější noc
jste tu vy ta nejkrásnější bytost.
Páni. Aha. Líbáte mi každý prst.
Miloval jsem se s více než 10 000 ženami.
- Žádná tak úchvatná jako vy. - Tak jo.
Když jsme u ohromujících čísel, tohle je už 16 let můj manžel.
Miloval jsem se jen s jednou ženou. A dost špatně, mimochodem.
Ty vo... To je... Vás znám. Jste Francisco Perez, že jo?
Hrával americký fotbal.
Jednou dal někomu hlavičku a dostal ho do kómatu.
Jo, já vím. Byla to taková rána, že pak nemohl mrkat.
Jo, moc mě těšilo. Musíme...
Co vy? Odkud znáte mahárádžu?
Když jsem přestal hrát,
jeho otec mě udělal předsedou správní rady jeho společnosti Shiz-Vik.
A taky jsem mu pomohl dostat tu jeho krásnou nevěstu, tu blondýnu.
I když téhle se nemůže rovnat. Můj bože.
- Tak jo. - Aha, jo.
Hned přijdu.
Za deset tisíc s ní můžete strávit noc.
Dělám si srandu, vy úchyle.
To je pořádná nálož.
To na místě, odkud pocházíte, nemáte jídlo?
Ne, já jen... Jsem zvyklá, že mi manžel ujídá.
Takže je to zvyk.
Ale máte pravdu. Nepotřebuju to...
Ne! Nedávejte to zpátky.
To jsem nechtěla.
Američani.
Chcete taky?
Ale ne, děkuju. Možná jindy.
Vy jste od nevěsty?
Ne, jsem Saira, ženichova sestra.
Nevěděla jsem, že Vik má sestru!
Jo.
To jsou fakt nízké stoly.
Čtete si proto, že nemáte ráda takové svatby, nebo...
Ne, spíš nemám ráda lidi.
Konkrétně tyhle lidi.
Hlavně si to musí užít Claudette a váš bratr, to je důležité.
Jasně. Já nechápu, proč se někdo vůbec bere.
Tolik času s jedním člověkem, dokážete si to představit?
Když už jsme u toho, tak tohle je ten můj jeden člověk.
Nicku, tohle je Saira.
Je to Vikova sestra.
- Chcete... - Ne.
- Ne? Fakt? - Nechce.
- Jsem Nick. Těší mě. - Saira.
Miluju vašeho bráchu. Je s ním sranda!
A jéje.
Jestli se mě snažíš svést, tak to fakt nefunguje.
Ježíši.
Nicku! Zrovna jsem přemýšlel nad vaší krásnou ženou.
Zase vy.
Už jste poznali Francisca.
A oba už znáte Vikramovu sestru, pěkná harpyje.
- Že má pyje? - Harpyje.
Hraběnko! Jak ponižující pro vás musí být vidět Claudette,
jak s mahárádžou uzavře sňatek.
Nepřemýšlela jste, co jste udělala špatně?
Nepřemýšlel jste, jaké asi je, být dost vysoký na horskou dráhu?
To je hraběnka Sekou.
Je to Vikova ex-snoubenka a Claudettina bývalá spolubydlící.
A pořád se spolu baví? Není moc milá.
A navíc je i Claudettina družička.
- Cože? - Jo.
Snad jste se dívali na instruktáž, jelikož tanec právě začíná.
- Tanec? - Budu dělat, že jdu na záchod.
- Netančím. - Nic jsem neviděla, ty jo?
Jo, zapomněl jsem ti to říct.
- Díky. - Miluju tě.
Dámy a pánové, přivítejte prosím nevěstu!
Přidejte se!
Jo, do toho!
Rozjeď to!
A teď nastal čas.
Okamžik, na který jste všichni čekali...
ženich Vikram Govindan!
To je mazec!
Bratře!
Všichni ustupte!
Zpátky!
Viku!
Tak jo, dobře.
Je mrtvý?
To není on. Není to Vik.
Díky bohu! Je to pan Lou.
- Kdo to udělal? - Kde je Vik?
No tak! Kdo? Co? Panebože!
Kde je Vik?
- Kdo to udělal? - Kdo to byl?
To...
Řekněte to. Neumírejte.
- Panebože! - Kde je Vik?
- Ustupte! - Kde je Vik?
No tak! Běžte!
Ustupte!
Je to rozptýlení!
- Od čeho? - Od útěku!
Děláte si srandu? Jak to, že žádné komunikační systémy nefungují?
Nahoďte to!
Došlo k narušení bezpečnosti. Ihned potřebujeme lékařskou pomoc.
Tak jo.
Pomoc!
Ne... Hej, ubližuješ mi, chlape.
- Kámo! - Nicku!
Nicku!
Co se to kurva děje?
Uzamkněte ostrov,
dokud se bezpečnostní kamery opět nezprovozní.
Ať všichni hosté zůstanou v pokojích.
Panebože. Musíme to rychle vyřešit, jinak naše akcie klesnou.
Můj bratr je možná mrtvý a tebe zajímají jen kurzy akcií?
Jak budou asi investoři reagovat, až se to rozkřikne,
slečno s menšinovým podílem,
co všechno utrácí za záchranu velryb, pomoc planetě a podobné nesmysly?
Plukovníku. Kde je Vik?
Kde je můj manžel?
Najdeme ho.
Mahárádžu unesli.
- Co? - Panebože!
- Kam ho odvezli? - Je naživu.
Někdo s kulometem ho hodil na loď a pak prostě odpluli.
- Kolik únosců? - Jeden.
Takže jeho parťák je pořád na ostrově.
Počkat. Jak víte, že byli dva?
Jestli měl únosce Vika a odváděl ho k lodi...
- Aha, někdo jiný vedl slona do stanu. - Děkuji.
Na ostrově je 400 lidí. To je spousta podezřelých.
Tak si to zúžíme, ano?
Claudette, kolik lidí vědělo, že je součástí obřadu slon?
Jen rada.
Jo, museli jsme schválit náklady na přepravu slona.
Takže vy všichni.
Co tím naznačujete?
Myslím, že je jasné, co tím naznačuju.
Jeden z vás je spolupachatelem vraždy.
- Směšné! - Nejsem v radě.
Vážně? Všichni jste bratra nesnášeli!
Co? Ne. Já Vika miluju.
Ale prosím tě.
- Nikdy jsi mi neodpustila. - Za co?
- Přerušení tvých zásnub. - Nemysli si tolik.
Byl to dohodnutý sňatek mezi našimi rodinami.
Rozešli jsme se v dobrém, abyste se vy mohli vzít „z lásky“.
Nechtělas, abychom se vzali, tak jsi ho unesla!
- Ty jedna zlatokopko... - Dámy, nechte toho!
Všichni se uklidněte!
- My se tímhle živíme. - Jsme v tom dobří.
- Není to další případ. - Ne.
- Je to osobní. - Jo, jde o Vika.
- Je pro nás důležitý. - Takže zjistíme, kdo to udělal.
- Přesně tak. - A zjistíme taky proč.
Jo.
A dostaneme Vika zpátky.
Uděláme to za nízkou cenu, jenom 25 milionů dolarů.
Dvacet pět mega, zlato. Panebože.
- Nechal bych se ukecat na deset táců. - Tobě vážně hráblo.
Co to děláš?
- Snažím se zatarasit vchod. - Zlato, uděláš si něco se zádama.
Víš, co mi udělá něco se zádama? Kudla!
Vrah ví, že po něm jdeme.
Buď si jistá, že nás má na seznamu.
- Co se stalo s Vikem? - Boháče unáší kvůli penězům.
Nemá smysl mu ubližovat.
Bože, už nás nikdy nikam nepozvou. Nikdy!
Jsem tím sýrem posedlý. Nemůžu přestat.
Ty to... Jíš... Ukroj si kousek jako civilizovaný...
- Nevím, kde je nůž. - Ach jo.
Co? Bolí tě hlava?
- Jo. - Promiň.
- Co záda? - Šíleně mě bolí.
- Přinesu ti prášek. - Dík.
- Dám si ještě trochu sýru. - Nesněz to všechno.
Víš, že to pak bude hrozná noc.
Jasně.
V tom stanu jsem vyfotila spálenou róbu od krve.
Někdo se chtěl zbavit důkazů.
Určitě ten, co vedl toho slona.
Jsi dobrý detektiv.
- Dělám, co můžu. Na. - Díky.
- Raz, dva, tři, čtyři. - Tak jo.
Musím to zas přesunout?
Co když je to vrah?
- Vrazi neklepou. - Tak možná úklid?
Ne, díky! Nepotřebujeme další ručníky.
Ne! Potřebujeme ručníky. Nechte je za dveřmi.
Jsme tu deset minut. Na co ručník?
- Po každé sprše jich použiješ 30. - Aspoň se sprchuju!
Fajn, dostalas mě.
To jsem já, Francisco!
Francisco?
Počkej. Co když Louise zapíchl on?
Ten by píchal leda tak tebe.
Hele!
- Rychle! Nemáme čas! - Chviličku!
- Snažíme se! - Víme, že spěcháte!
Promiňte.
- Zdravím. - Dobrý večer.
Nicku.
Krásko.
Kristepane. Tak jo.
Vrať to tam. Říkal jste rychle. Jak vám můžeme pomoct?
- Mám informace. - Ano?
Všichni si myslí, že Claudette je zlatokopka, ale už se moc neví,
že rada ji preventivně donutila podepsat krutou předmanželskou smlouvu.
Takže pokud se s ní Vik rozvede, nezůstalo by jí nic.
- Zase to musím posouvat? - Počkej. Kdo je to?
Tady Claudette. Musíte si mě vyslechnout!
Dobře, chviličku!
Schovej se do skříně!
Hned jsme tam. Jen si dám kousek sýru.
Tak jo. Vlezte tam.
Ne! Pusťte mě... Bože!
- Už jdeme! - Chviličku!
Rychle!
- Ahoj, Claudette! - Ahoj.
Všichni si myslí, že si Vika beru kvůli penězům, hlavně hraběnka.
Žárlí na mě, co jsme se poznaly.
- Nechápu proč. - To chápu.
Ale i tak, byly jsme nejlepší kámošky.
- Jo. - Jasně.
- Chápete? - Jo.
Byly jsme si tak blízké.
Asi mi občas prostě chybí.
To mě mrzí.
Jen chci vědět, kdo mi unesl Vika.
Všichni z toho měli co získat.
- Hrůza. - Nemůžu věřit nikomu z nich!
- Má zbraň. - Zbraň?
Plukovník je zahořklý kvůli Bombaji.
Saira vždycky prahla po pozornosti.
A Vik právě zjistil Franciscovo temné tajemství.
- Jaké? - Tajemství?
- Sakra. - Bože.
- To asi nebude potřeba. - V po...
Kdo je to?
Saira. Pusťte mě dál.
Jo, chviličku.
- Schovám se. Do skříně! - Ne!
- Ne, ve skříni je tma. - Sem.
- Má všechno. - Vydržte, Sairo!
Už jdu! Hned to bude.
Musím se k vám dostat!
- Promiňte. Chviličku. - Jen něco stěhujeme.
- Vím, na koho se zaměřit. - Na koho?
- Claudette! - Claudette?
Říkala jsem Vikovi, že s ní budou problémy.
Je podezřelá, narcistická, manipulativní a v těch šatech vypadá lacině.
Nechci vás přerušovat, ale co bych to byla za hostitelku,
kdybych vám nenabídla kousek tohohle úžasného sýru...
Nicku, kde je... Kde je ten sýr? Ten velký...
- Je pryč. - Kde je?
V mém žaludku.
Snědl jsi ho celý?
Chceš mě ponížit?
To ten sýr asi nevrátí...
Omlouvám se, nechci znít sobecky...
Promiňte. Víte co?
Něco vám naliju, abyste se trochu uklidnila.
- Tady máte, dráha. - Nechci.
- Ne? - Jsem v pohodě.
Do prdele.
- Kdo je to? - Nevím.
Čekáte někoho?
Lidi se tu prostě zničehonic objevují.
Pojďte radši do ložnice, kdyby náhodou.
- Schovám se tam. - Tam ne, je to moc očividné.
- Není tu teplo? - Jo.
- Schovejte se. - No jo, už jdu.
Co když je to vrah?
Nebylo by lepší, aby nás rovnou zabil?
Už toho mám dost.
Není mi moc dobře, zlato.
Jak se máte?
Rád vás vidím.
Co se děje?
Vím, kdo to udělal.
Kdo?
Byl to Francisco.
Francisco.
Bylo proti němu podáno přes 85 žalob o určení otcovství.
Vysává peníze z firmy, aby zaplatil za všechna ta mimina, co si nadělal.
To je lež!
Ne o těch miminech. To je pravda, rozesel jsem své sémě široko daleko,
ale v životě jsem nic neukradl!
- Co tu děláš? - Skvělá otázka.
- Co tu všichni děláte? - Je tu i Saira.
- Nikdo ani hnout! - Panebože!
Nehýbám se.
To je moje.
- Nestihla jsem to. - Nic?
Mám hlasovku.
Máme mahárádžu.
Pokud kontaktujete policii, umře.
V sedm ráno vám oznámíme naše požadavky.
Ten hlas je srandovní. To musíte uznat.
Měli bychom tu všichni zůstat, že?
Protože jeden z nás s únoscem určitě spolupracuje.
Jo. Motivy, příležitosti.
Někdo, kdo tu je. Trochu se mi točí hlava.
Zlato?
Šla sis lehnout? Taky jsem unavený, tak...
Neodcházejte, dokud to nevyřešíme.
Rád jsem vás viděl. Díky, že jste přišli.
Bože! Co?
Panebože! Nicku?
- Jo? - Nicku?
Jo?
Nicku!
Zlato, vstávej. Někdo nás zdrogoval.
- Co se stalo? - Panebože. Usnuli jsme!
- Jo? Spíme. - Zlato!
Nevím, co se stalo. Já...
- Dělej! Vstávej, Nicku! - Vstávám.
Kdo to udělal?
Co? Tak teď už se fakt předvádí.
- Dělej! - No jo, už jdu. Takže...
- Vstávej! - Vstávám!
- Můžeš se uklidnit? - Nemůžou nás jen tak zdrogovat!
- Možná ne. - To je nezákonné!
Možná jsme se přejedli a odpadli.
Nicku. Audrey. Právě včas.
- Na co? - Na co?
Právě přijeli skuteční detektivové.
Connor Miller.
Bývalý vyjednavač MI6.
Panebože. Specializuje se na významné případy.
Dostal z kartelu syna uruguayského prezidenta.
- Napsal tu knihu. - O čem?
Že přípravky na růst vlasů nefungují?
Tu naši učebnici pro detektivy!
Zdravím. Prý potřebujete vyřešit případ.
Plukovníku. Dlouho jsme se neviděli.
Francisco Perez.
Velký fanoušek.
- Ach. - Zdravím.
Taky jsme vaši velcí fanoušci.
Rychle vás zasvětíme.
Víme už, že je to práce alespoň dvou lidí.
Viděl jsem, jak ten první odjíždí s Vikem na lodi,
takže ten druhý je pořád tady.
A taky nás oba včera někdo zdrogoval.
To nevím. Trochu jsme pili...
- Vy budete Spitzovi. - Ano.
Ano, to jsme!
Vaše pověst vás předchází.
- Vida. - Děkujeme.
- To rád slyším. - Ale bohužel ne v dobrém.
Aha.
Když jste se naposledy zapojili do něčeho podobného,
všichni umřeli, že?
No, to bylo... Mahárádža ne.
A jak je na tom teď?
- Jo. - Jasně.
Ještě je tu plukovník. Aspoň částečně. Takže dobrý.
Pane, četla jsem vaši knihu...
Plukovníku, chci záznamy z kamer.
- Všechny záznamy byly vymazány. - Protože to byl někdo odsud.
Slečno Joubertová, chci váš telefon na analýzu hlasu.
- Jistě, cokoli. - Jsou to určitě profíci.
Po telefonu byli přesní a struční.
A taky si myslíme, že ten druhý pachatel vedl slona.
Vážně se chcete bavit o podezřelých?
- Jistě. - Dobře.
Co tohle?
Manželský pár, jeden skoro detektiv z NYPD
a kadeřnice, co si dělá online kurzy.
Společně vedou detektivní kancelář, která je na pokraji bankrotu.
Troufám si hádat, že si to vybírá daň na jejich manželství.
V zoufalé snaze zachránit svou krachující firmu
přijmou pozvání na poslední chvíli na svatbu miliardáře.
A tak se zrodil plán.
Dvacet čtyři hodin po jejich příjezdu dojde k únosu,
takovému, co upoutá pozornost a nastartuje kariéru.
Co si myslíte o mé dedukci, detektivové?
- Jo, super. - Úžasná.
Nic z toho není pravda, ale říkal jste to přesvědčivě.
A ten přízvuk pomáhá.
Trasování hovoru je připraveno. Už by měli volat.
Omluvte mě. Mám tu práci.
- Tak jo, poslouchej. - Jo?
Máme dobrý sýr, iPhony zdarma. Já jsem spokojený.
Co to... Kam jdeš? Neslyšels, co o nás ten chlap říkal?
- Jo. - Není to pravda!
Musíme jim ukázat, jací Nick a Audrey Spitzovi jsou!
Je dobrej! Nepotřebuje nás.
- Nicku. Audrey. - Co?
Únosce chce mluvit jen s tím, na koho střílel.
Potřebují nás. Tak jo!
- Jdeme! - Jo.
Jsou tady.
- Za chvíli zavolá. - Dobře.
Musíte ho udržet v klidu a na příjmu.
- Potřebujeme... - 45 sekund.
- Já vím. Nejsem žádnej zelenáč. - Už jste vyjednával?
Se svojí ženou musím vyjednávat neustále.
Zvládnu to. Ale díky.
TRASOVÁNÍ PŘIPRAVENO
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Takže 45 vteřin a začínáme teď.
Zdravím. Jak se máte?
Ty jsi ten, co se mě pokusil zastavit?
Jo, ten, na koho jste střílel.
Naštěstí jsem včas uhnul.
Řekněte, co máme udělat, abyste Vika pustil. Nic víc nechceme.
Za vrácení mahárádži požadujeme 50 milionů dolarů.
Padesát putos millones!
SPOJENÍ ZTRACENO
Francisco! Myslíte, že jste v pořadu Cena je správná?
To je pro jednoho moc peněz!
Super. Ztratili jsme stopu. Díky.
- Je to moje chyba? Vykřikoval... - Proč křičíš na mě?
- Vyčítáš mi... - To bylo na něj!
Je na sračku a já to za něj schytávám!
Tady je ta daň na jejich manželství.
Pardon! Aspoň jsme manželé!
Jo. Klídek. Takhle komunikujeme. Jsme z New Yorku!
Můžeme zůstat v klidu?
- Pardon. - Jsme v klidu.
Chce peníze. Zavolá.
- Klid. - Jo.
- Jdeme na to. - Tak...
- Tak jo. - Zvládnu to.
Opět začíná 45 sekund.
Omlouvám se. Lidi jsou nervózní. Jeden je opilý. Však to znáte.
Cena právě stoupla na šedesát.
Prý to není žádný problém.
Zítra v osm večer přines k Vítěznému oblouku v Paříži
60 milionů dolarů v dluhopisech na doručitele.
Pak ti zase zavolám na stejný telefon.
Zdravím, pardon. Omlouvám se, že ruším.
Ale budeme potřebovat jednoznačný důkaz, že rukojmí stále žije.
Před výměnou dostanete důkaz, že žije.
- Super. - Moc děkujeme.
Vítězný oblouk v osm večer, jinak mahárádža zemře.
Ten měnič hlasu, co máte zapnutý... Nerozumím vám moc dobře.
- To místo? - Můžete to zopakovat? Kde?
- Vítězný oblouk. - Abyste věděl, zníte takhle...
- Takhle vás slyšíme. - Vítězný oblouk!
Dobře, Vítův klobouk!
- Jasně. To jste říkal, ne? - Cena právě stoupla na sedmdesát!
Sedmdesát milionů, nebo mahárádža umře bolestivou smrtí.
Muhammad Ali umře?
Panebože!
Stál jste nás dalších 20 melounů, vy idiote!
Už tu ty šašky nechci.
Ale únosce ano, takže se jich nezbavíme.
Dokázali to. Máme tu lokaci.
Vážně?
- Vidíte? Šašci opět vítězí. - Díky.
Můžete se vrátit do oceánu. My to zvládneme.
Letíme do Paříže. Sbalte se. Za hodinu vyrážíme.
Páni.
Zaplatíme výkupné a kouknem po památkách, co?
- Můžeme? - Jasně!
Víš co?
Až dostaneme Vika zpátky, můžeme si na mostě lásky obnovit sliby.
Platí.
Dejte mi telefony.
- Telefony? - Proč?
Jsou zkompromitované.
Aha, dobře.
Ale vrátíte je? Jsou úplně nové.
Dostali jsme je zdarma. Byl to dárek.
Dali nám je. Byli jsme...
- Nemůžu tomu uvěřit. - Nevrátí nám je.
Měl jsem tam fotku péra, je pryč.
Neřešte telefony.
Důležitý je ten, na který únosce zavolá. Tady.
Nastavil jsem ho, abychom vše slyšeli.
A potřebujete zbraň.
- Pane Spitzi, umíte střílet? - Jo.
Byl jsem přece u policie. Co?
Možná bych se toho měla ujmout já.
Ty?
- Proč... - Tvoje muška je...
Moje muška je v pohodě. Proč to říkáš před ním?
Neslyší...
Taky před modelkou neřeknu, že nosíš stahovačky.
Já si tu pistoli vezmu, protože to s ní umím.
Kolegové mi říkali „Nicky Střelec“. Moje přezdívka.
Gangsteři se mě o víkendech ptali na rady. Tak dobře jsem střílel.
Ale nemohl jsem jim pomáhat.
Vezměte si ji vy.
Dobře. Já mám mobil, ty peníze.
Až zavolá, dodržujte tři pravidla pro předání výkupného z mé knihy.
Dobře? Pamatujete si je?
Zaprvé, řiďte se všemi rozumnými pokyny.
- Ano. - Zadruhé.
Nepředávejte výkupné, dokud neuvidíte oběť únosu.
- Přesně tak. - A zatřetí.
Nejezděte s nimi na jiné místo.
Výborně. To zvládnete. Běžte.
- Dobře. - Jako „Nicky Střelec“!
- Tohle dám tobě. - Já držím...
Kdo ti kdy říkal „Nicky Střelec“?
Kdo mi tak neříkal? Všichni mi tak říkali.
Tohle je ten nejtěžší kufřík s penězi, co jsem kdy držel.
Nemohli mu to poslat? Váží to...
Bolí mě z toho ruce.
Chytnu to oběma. Vypadá to divně?
- Máš roztomilé ruce. - „Roztomilé“? Co?
- Roztomilé ručičky. - Tvoje oranguta...
Myslíš si, že obří ruce jsou běžné.
Neříkám, že jemné.
Ale je zvláštní si s tebou plácnout, protože jsou malé.
Jsou to průměrné ruce.
- Tvoje babička má obří ruce! - Ale.
Koho hledáme?
- Někdo mi volá. - Telefon!
Jdeme na to.
Spusťte trasování.
Bonjour, madam, nebo mademoiselle, nebo monsieur? Slyším.
Nicku, to jsem já!
Rádžo! Jsi v poho?
Máme prachy, jen potřebujeme vědět, kam je dát.
Tak řekni a dostaneme tě pryč.
Co se stalo?
To byl důkaz, že žije.
- Odnes ty peníze do dodávky u chodníku. - Dobře.
- Do které dodávky? - Dodávky?
Kterou dodávku myslíte? Tamtu?
Neukazuj prstem, idiote! Nenuceně tam běž.
Dobře, jdu.
Cokoli neobvyklého a mahárádža umře.
To nedělejte. Už jdeme.
Musíme do dodávky.
- Tam do té? - Ne! Neukazuj.
Nemá to rád. Tamhle do té dodávky.
Ty vole!
Nastupte si.
Dáme vám peníze výměnou za mahárádžu.
Není daleko.
Nastupte si.
- Nenastupujte tam. - Váš osud...
- Tak jsme se nedomluvili. - Nenastupovat.
Nastupte si, nebo vám to napálím do břicha,
odvezu vás na venkov a předhodím vás sviním.
- Dobře. Nastup. - Tak jo...
Dobře, pardon. Ano.
Hloupí Američané.
- Naval ty prachy. - Prachy.
- Jasně. Prachy. - Dej jim je, prosím.
- Chviličku. - Mám ještě tohle.
Co to kurva je?
Vzal jsem je, kdybychom pak chtěli oslavit...
- Blázníš? - Změna plánu.
Dám si to na ruku a připoutám se k tomuhle.
Tohle teď půjde tam, kam my.
Rozumíte? Nevím, kde...
- Co se stalo? - Co...
- Haló? - Nemáme spojení?
Vydržte.
Okamžitě nás odvezte za mahárádžou! Co ty na to?
Usekni mu ruku.
- Useknout? - Co?
- Jo! - Ne! Sekera!
- Najdi klíč. - Vím, kde je.
- Koukni se... - Vystřel ode mě.
- Nemůžu ho najít. - Druhá!
Do psí pistole! Nemůžu ten klíč zamířit!
O čem to mluvíš, zlato?
Tvoje zbraň! Zastřel toho idiota!
Panebože!
Panebože! Moc se omlouvám!
Neomlouvej se. Zabilas únosce!
Sakra!
Zastřel ho!
Můžu do nohy? Nechci už nikoho zabít!
Co na tom záleží? Už tak jsi vražedkyně!
Nechci být masová vražedkyně!
- Vezmi tu sekeru! - Jo!
Co?
Panebože!
Zlato, nejsi jen masová vražedkyně.
Jsi hotová řeznice.
Zlato, on se hýbe.
Ježíši, asi je naživu.
To je posmrtné škubání, zlato.
Kriste!
Má nohu na plynu!
Chyť volant!
Ach!
Do prdele! To je hnus! Dotkla jsem se ho!
Kdo koho předhodí sviním teď, co?
To je ten mrtvý, Nicku!
Sakra! Lidi, uhněte!
Do prdele!
To narážíš úplně do všeho?
- Otevřely se dveře! - Cos to udělal?
Proboha! Zlato!
Panebože!
Zlato, sloup!
- Cože? - Je tam sloup!
Neslyším tě!
Ty vole.
Už nic.
Jsem v pohodě.
- Bonjour. - Bonjour. Jste v pořádku?
Pardon. Tak jo, vylezu ven.
Kriste! Au!
- Bože! - Není vám nic?
Zdravím. Jaký byl oběd?
- Co? - Co?
Ach ne.
„VRAHOVÉ S NOŽEM NA SÝR“
- Počkat, co? Ne! - Co to...
Nevzal jsem si ten nůž, ale sýr.
Proč sis ho bral? Proč sýr?
Protože jsem měl po té dýmce chuť a ten sýr byl skvělý.
Ten nůž byl pořád v pokoji.
Ale my ne. Možná ten nůž ukradli a je to fotomontáž.
Jsou na něm naše otisky!
Je to sračka!
- Neudělali jsme to. - Telka říká blbosti!
Nejsme schopni ničeho...
Jsme nevinní.
...takového.
Jsme opakem O. J. Simpsona.
To bychom neudělali. Přísahám.
- Ne. - Přísahám.
To byla nehoda! To se stává!
- Nazdar! - Panebože!
Říkal jsem vám, ať nenastupujete.
- My... - Měl zbraň.
- To vy taky. - Jo...
- Použila jsem ji! - Použila ji!
Vidíte, co nám dělají v televizi?
- Je to digitálně upravené. - Jo!
- Věděla jsem, že to poznáte. - Díky. Je to fakt profík.
Je kufřík v pořádku?
Ty jo! To my!
To bylo hustý!
Jak nás tak rychle našli?
Mají 70 milionů důvodů.
- Ach! - Dejte mi ten kufřík. Máte klíč?
Klíč? K čemu? Jsou to pouta na sex.
Hele. Stačí, když udělám tohle.
Když mě s tím uvidí, půjdou po mně.
- Jasně. - To zvládnu.
To vidím.
Sejdeme se v 19:00 v Madeleine.
Jasně. Budeme tam.
Shazoval jsem vaši práci.
Možná si nejsme rovni, ale sdílíme stejnou vášeň.
Teď už to vidím. Hurá!
Pletl jsem se. Ten chlap je kanec.
Zlato.
Co když je únoscem Miller?
Říkal, že se v sedm sejdeme v Madeleine...
Já vím, ale padouši lžou.
Chápeš? A my jsme mu právě předali 70 milionů dolarů.
- Bože. Možná máš pravdu. - Jen nápad.
Ne, spletla ses.
- Kdo je to? - Nevím. Odkud se tam vzal?
- Vejde do těch plamenů? - Vešel do nich.
Má kufřík!
- Ne! Panebože! - Tak teď jsem zmatený.
- Ale ne. Kdo je to? - Kdo je to?
Panebože.
NE-413-DAN
Jsme nejhledanější v Evropě. Musíme pryč.
- Vezmi si klobouk. - Tak jo.
- Co... - Co je to?
To je Delacroix! Ten nás miluje!
Zachytil jsem „opera“. Tak jo, jdeme!
- Překvapení! - Audrey, Nicku!
- Jak se máte? - Dostal jste vánoční přání?
Dobře a ano. V těch stejných svetrech vám to slušelo.
To byl můj nápad.
Hele, potřebujeme trochu pomoct.
- Hodně. - Jo.
- Zatýkám vás. - Ne.
Nikdy nepoznám, kdy mluvíte vážně.
Vypadá vážně. Fakt?
Za únos mahárádži,
vraždu jeho bodyguarda,
krádež 70 milionů dolarů,
zničení několika městských bloků
a asi i vplížení se do opery.
- To jsme neudělali. - Číslo čtyři a šest ano.
Chtějí to na nás hodit.
Ale máme tušení, kdo to byl.
Musíte vystopovat tuhle poznávačku.
Nic by mě nepotěšilo víc,
ale takovou pomoc bych musel okamžitě oznámit svým nadřízeným,
jinak bych byl vinným z napomáhání.
Co tohle? Svážeme vás, a můžete říct, že jsme vás donutili.
Počkat, komu voláte?
Nikomu.
Mám aplikaci na vysledování vozidel podle poznávačky.
- Je na to appka? - Jo.
Bože. Máte tam i Shazam?
Chci vědět, co je to za písničku.
Podle aplikace to auto stojí u 80 kilometrů vzdáleného zámku?
Jo.
Pardon... Můžete mě poškrábat na nose?
Jemněji.
- Děkuji. - A můžeme si půjčit vaše auto?
- Klíče mám v kapse. - Tak jo.
To taky říkáte Audrey? O to se postarám já.
Co říct? Jsem střelec.
To je brambora, nebo klíče? Fajn, mám je.
- Vyřešíme to. - Hele!
A v mém autě se nejí!
Vsadím se, že Delacroix má hustý auto.
POLICIE
Omluvte mě.
Bonsoir, inspektore.
- Bonsoir, plukovníku! - Enchanté!
Hledá vás policie.
Ne, vážně? My jsme to neudělali, plukovníku.
Já vím, ale mají vaše otisky na vražedné zbrani
a video, jak s ní utíkáte ze stanu.
- Jo. - Typické dovolenkové šílenství Spitzů.
Miller je mrtvý a nemáme ty peníze.
Vypadá to, jako byste je vzali vy! A je to horší! Právě volali únosci!
Do půlnoci máme ty peníze sehnat,
jinak mahárádžu zabijou.
Fajn, můžete je do té doby zaměstnat?
- Merci beaucoup! - Díky!
Panebože!
Teď už víš, proč únosce potřebuje 70 milionů dolarů.
Na účet za topení.
Ty jo!
Fajn, ten vodní příkop má tak tři metry?
To možná přeskočím.
Nicku, tři metry jsou deset stop.
Ne střední jsem měl rekord ve skoku do dálky.
A nedělám si srandu. Tehdy jsem skočil ještě dál.
- Fakt? - Jo.
- Jak ti tehdy říkali? „Dlouhonohý Nick“? - Utahuješ si ze mě?
Jen ti říkám, že to nepřeskočíš.
Nechci ti dokazovat, že se mýlíš, ale udělám to. Dobře?
Fajn, z tohohle úhlu to vypadá na víc než tři metry.
- A sakra. - Myslíš, že ty to přeskočíš?
Teď mám skákat já?
Bonsoir.
- Hraběnko? - Hraběnko?
Překvapeni?
No, jo... neslyšela jste nás teď říct „hraběnko“?
Ach bože.
Kde je Vik?
Asi ho mají únosci.
Úno... Vy jste ho neunesli?
Ne. To bych nikdy neudělala. Vikram je můj přítel.
Váš přítel?
Milovala jste ho.
Fuj!
Miluju peníze.
A dali takovým amatérům tolik peněz, musela jsem je mít.
„Musela jsem je mít.“
- Nenastražila jste ten nůž? - A neupravila to video?
Ani nám nedala v té vile nic do pití?
Co? To teď není relevantní.
Jasně, že je.
- Vím, že je to smě... - No jo, už stačí.
Dva padouši nikdy nefungují.
- Jeden druhého vždycky převeze. - Je to klišé.
- My to známe. - Jo.
- Věřte nám. - Zachraňte se.
Imani? Je auto připravené na únik?
- Ano, hraběnko. - Skvělé.
- Ne! - Ne! Nedělejte to!
- Panebože. - Říkal jsem vám to jasně.
- Naprosté klišé. - Jo.
S trochou štěstí vás zabije kouř dřív než plameny.
Ne!
Jejda.
Co?
Trojitá zrada.
Bože. Budou si myslet, že jsme ty krávy zabili my.
Pojď! Musíme odsud vyskákat!
Pojď! Skákej! Společně!
- Ach ne! - Zpátky!
K oknu! Skákej!
Do prdele!
Jsi v pořádku?
- A ty? - Musíš se překulit.
Ne! Naopak!
Bože, jsi tak velký!
Tos říkala i na líbánkách, ale stejně jsme to zkoušeli dál.
Bože, zlato! Ani nevím, kam se snažíme dokutálet!
- Já nevím! - Ach bože.
To já jsem nás zdrogoval.
Co?
Teda udělalas to ty, ale můžu za to já.
Dávám si prášky na spaní do lahvičky od Advilu, cos nám dala...
Někdy jsem tak vystresovaný. Promiň. Můžu za to já.
Neomlouvej se. To já bych se ti měla omluvit.
Tolik jsem tě kritizovala. Cítím se strašně. Moc mě to mrzí.
- Ne. To nic. - Tvoje billboardy a vizitky s nití.
- Vizitky se zubní nití. - Já vím, nemyslela...
- Nebyl to špatný... - Ne! To ostří na vizitce!
Můžu s ní přeříznout pásku. Mám jednu v kapse.
- Kde? - Tady v zadní kapse.
Aha, tady. Počkej! Snažím se ji najít.
Pomoz mi. Vezmi ji. Sáhni dovnitř.
- Natáhni se. Prosím. - Mám ji.
Panebože. Zvládneme to? Přeřízne se to?
- Funguje to? - Asi jo.
Panebože! Miluju vás, vizitky se zubní nití.
Tak moc vás miluju. Prosím. Jo!
Jo! Ještě nohy.
- Mám to. - Tak jo, poběž!
Ale ne!
- Co to děláš? - Bože.
Na, vezmi to. Prostřelím okno.
Proboha.
Panebože! Je to francouzská zbraň!
Zlato!
- Ne. - Co?
Ne!
Zlato! Miluju tě!
Ach jo.
- Co? Ne! - Ne!
Sakra!
Nicku.
Tentokrát řídím já.
Tak jo.
To si děláš srandu! Nemůžu... Zase je to na tobě.
- Promiň. - To nic.
Dámy a pánové...
Jsem inspektor Laurent Delacroix.
Před 15 minutami převzal operační řízení této záležitosti Interpol
a pověřil mě vedením jednotky.
Fajn, chápeme, ale proč najednou zasahuje Interpol?
Kvůli ohavnosti těch zločinů.
Několik vražd, únos, zničení nejstarší kavárny v Paříži.
Svázání velmi pohledného fanouška opery.
Panebože.
Ale proč bychom měli věřit, že vy Nicka a Audrey Spitzovy najdete?
Protože je mám na telefonu.
- Haló? Jsou tam všichni? - Ano, Audrey.
Všichni kromě...
Hraběnky a její děsivé kámošky?
Vraťte nám Vikrama, vy zrůdy!
- Peníze už máte. - Ano, máme je.
A jestli je chcete ještě někdy vidět, řekněte únosci,
ať přivede mahárádžu do restaurace Jules Verne.
Co? Kam?
Restaurace Jules Verne.
Restaurace Jules Verne? Aha, Le Jules Verne.
Na vyhlídce Eiffelovky o půlnoci.
Ano.
Co? My mého bratra nemáme.
- Kecy! - Někdo z vás jo!
Tak udělejte, co moje žena říkala. O půlnoci. A ať je naživu.
A inspektore, chtěli jsme nastartovat,
ale nešlo to, tak jsme tam to auto nechali.
Cože?
Ukradli jsme Lamborghini. Můžete si ho pak nechat.
Tak jo.
Můj bože. Jste tak nádherná.
Proč jste tak vyšňoření?
Četli jsme, že je tu dresscode.
Jednou nás nepustili do restaurace kvůli kraťasům.
- Kde jsou všichni? - Jo.
Zaplatili jsme si to tu, aby nás nikdo nerušil.
Víte, že podstata veřejného místa je,
že jsou tam další lidi?
- Odkud máte to oblečení? - A byla jsi na vlasech?
Měli jsme takový problém.
Byl tam vodní příkop a... Nemusíme vám nic vysvětlovat!
Otázky budeme klást my. Dobře?
- Do toho. Ptej se. - Projdeme si podezřelé, ano?
Udělejte si pohodlí.
Začneme se Sairou Govindanovou.
Se mnou?
Já jsem vás bránila. Vlastně jsem vás měla ráda!
Já vím a my vás taky. Byla jste k nám tak milá.
Ale takhle to děláme.
Unést vlastního bratra?
- Je naštvaná. - Já vím, je tady.
Zbláznili jste se?
- Prostě běž dál. - Tak jo.
To nic, Sairo.
Francisco, předseda správní rady.
Když bude maharádža pryč, můžete zpronevěřit, kolik peněz chcete,
abyste pokryl ty spory o otcovství vašich 2 000 dětí.
Neuděláme z toho 2 001?
Zmizte mi z očí, vy dobytku.
Claudette Joubertová.
Joubertová.
Pařížská prodavačka zoufale toužící po penězích.
Kdybych chtěla peníze, stačilo by si ho vzít.
Ne s tak krutou předmanželskou smlouvou.
A co plukovník? Jaký má motiv on?
Možná už ho nebaví dělat pro boháče, protože jste strašní.
Nebo možná plukovník potřeboval peníze, aby si mohl dovolit
bionickou ruku.
Díval jsem se na to. Nejsou tak drahé.
- Kolik asi? - Tak 20 až 30 tisíc.
Jenom tolik? Možná si něco takového taky pořídím.
To byste musel přijít o ruku.
Nemluvil jsem o ruce.
Tak jo, všechny jsme si prošli.
Kdo to udělal?
Viku!
- No tak! - Klid!
Požádali mě, abych vám ukázal tuhle šílenou bombu.
Ježíši.
Vyhodí to tu celý do vzduchu!
Takže máte dát prachy do výtahu a poslat je úplně nahoru.
Až zkontrolujou, jestli je to všechno, pošlou dolů...
Jak se to jmenuje? Ten spouštěč bomby?
- Dálkový detonátor? - Jo, přesně!
Pošlou to dolů a můžeme odsud vymáznout.
A máme sebou hejbnout, protože...
Bože, Nicku!
Nicku. Ty peníze. Musíš je dát do toho výtahu.
Hned!
- Ne! - Jak jako „ne“?
- Co to děláš? - Nevyhodí ho do vzduchu.
Nicku. Fakt chceš dát na svůj pocit?
- Věř mi. - Nicku!
Bráško!
Všechno je v pohodě, mahárádžo.
Ten, kdo to udělal, není zelenáč.
Protože zabil pana Lou, hustýho zabijáka.
Dochází nám čas, kámo.
Ne. Nicku!
A víme, že únosce je i dobrý hacker.
Zvládl přece upravit to video.
No tak, Nicku!
Věděl přesně, kde pana Lou a Vika vzadu na svatbě najít,
aby mohl provést tu záměnu na slonovi...
- Ale zlato... - Nicku! Vybouchnu!
S takovými znalostmi...
Nicku!
...by ten chlap měl napsat knihu.
Panebože, Nicku!
„Tisíce studií dokazují, že únosce neudělá nic,
co by ohrozilo získání výkupného.“
Kapitola devátá, část třetí, napsal pan Connor Miller.
Tys tu knihu četl.
Úplně celou. A stála za hovno.
Tohle musíš zkusit. Moc dobré.
Vyděsils mě k smrti.
Co to bylo?
Co?
Velmi působivé.
Jak jste se dostal z toho SUV, než vybouchlo?
Nedostal.
Vlezl jsem do titanové komory na zadním sedadle.
Veřejná smrt. Jak lépe uniknout podezření.
Jo. Ale nešlo to podle plánu, co?
Váš chlap měl kufřík v ruce, mohl to být snadný únik.
A bum.
Na scénu vstupuje chamtivá bývalka.
Sedmdesát milionů dolarů.
To je hodně peněz, i pro hraběnku.
Poslala Imani, aby unesla únosce.
- Koho? - Imani.
- Kdo to je? - Ima... Ta pomocnice...
Hraběnčina... Předveď ten smích.
- Musím? - Prostě to udělej.
Teď už vědí.
Zničehonic se objevila
a ukradla vám to výkupné přímo pod nosem.
To muselo bolet.
Kdybyste četli mou knihu pozorně,
věděli byste, že odhalení identity dosud anonymního zločince
ohrožuje všechny, co se tuto informaci dozví.
Což znamená...
že vás musím všechny zabít.
To ne!
Gary?
Kdo jste sakra vy?
Jsem Susan.
- Víš, kdo to je? - Netuším.
Před deseti lety jsem se tu při studiu seznámila s Garym.
Slíbili jsme si,
že pokud se budeme stále milovat a nenajdeme si nikoho jiného,
tak se dnes o půlnoci setkáme v polovině Eiffelovky.
A já ho pořád moc miluju.
Je někdo z vás Gary?
Dej tu ruku dolů, Francisco!
- Panebože! - Pozor!
Ty jo!
Panebože.
Připravte se.
Zbývá jen říct, že mi bylo potěšením.
Pořád má to výbušné tlačítko!
Audrey!
Panebože!
Tohle jsem nechtěla!
Vaše špatné rozhodování nemá konce, že?
Nicku! Nemůžu uvěřit, že to dělám. Vemte si mou zbraň.
Počkejte! Potřebujete náboje. Mám je v kapse.
Vy jeden rošťáku!
- Máte je hluboko, co? - To je ono.
Susan, zatlačte inspektorovi na tu ránu.
Je tohle nějaké interaktivní představení?
Aspoň to uvidí má největší fanynka.
Už vlastně taková fanynka nejsem.
To je škoda, tohle bude poslední lekce...
Jak odpálit Eiffelovku a uniknout.
To byste neudělal.
Jen jedno nesnáším víc než svědky,
a to jsou Francouzi.
Až se ty dveře otevřou, všechny uvnitř zabijte, jasné?
Nicku! Ne!
Nicku!
DLUŽÍTE NÁM PÁR IPHONŮ, PUSU, NICKY STŘELEC
Zaseklo se to.
- Sundejte to. Cítím se zranitelnej! - Je to eMko! To nenosíš už od 14!
Klídek, jo? Hlavně mi tu vestu sundejte!
Jste v pořádku?
Potřebuju svůj vape.
- Dobře. - V kapse.
- Pravá kapsa. - Tady?
- Ne... - Ne, to je váš penis.
- Tam. - Mám to.
Asi to pro někoho, koho postřelili, není dobré, ale dejte si.
Tady Brooklyn.
Zastavilo se to!
ZAJIŠTĚNO
ODJIŠTĚNO
Sundejte mu to!
Ustupte, nebo to vyhodím.
Nevěřím vám.
Jak je možné, že z toho nemáte otřes mozku?
Dar od boha.
Už nikdy nezamrká.
- Nicku! - Už běžíme, drahoušku!
Nechte to na mně, jo?
Možná mám mírný otřes mozku.
- Sundejte to! - Vybouchneme!
Nevím, co dělat!
Všechno v pohodě, zlato!
Je tu Nicky Dvojstřelec!
Zasáhl jsem něco?
Prostřelils ten detonátor, zlato!
Super! Na ten jsem mířil!
Ach, lásko.
To jsou prsteny lásky.
Tak jo. Teď ty zbraně použijeme na něco jinýho, co?
Vaše kámoše už jsem odrovnal, teď vás!
Tak co?
Fajn.
Kam jdete? Zlato!
Audrey!
Zlato!
To nic, zlato. Vytáhnu tě. Vydrž!
Asi jsem vynechal kapitolu o kopání do obličeje.
Panebože.
Pojď sem.
Budou pršet prachy!
Ne!
Pojď sem!
Vyřiďte ostatní.
Tak jo.
- Co to je? - Zkazili nám to.
Hej, Millere!
Můj manžel měl pravdu. Vaše kniha stojí za hovno!
Ona nikdy nemine.
Moc mě to mrzí!
- Teď mineš? - Promiň, zlato. Promiň!
Do prdele!
Sakra! Míříš na mě, nebo na něj?
Na něj! Přísahám!
- Sakra. - Zastřel ho!
Zastřel ho!
Zlato, už mi dochází lano, chápeš?
Běží mi to v hlavě na plné obrátky. Obrátky...
Sakra. Tak jo.
Nikdy nemine, jo?
Ne každý je tak dobrý jako vy.
Šťastnou cestu, Millere.
Ty vole.
Dolů! K zemi!
- Fuj! - Ježíši!
Paříž je fakt divná.
- Už je mrtvý. - Je po něm.
Je konec.
Jak jsi to vymyslela? Jak to děláš?
- Netuším... - Jsi geniální.
Prostě mě to napadlo. Říkala jsem si... moje láska!
Jsi úžasná! Mě by něco tak skvělého nenapadlo!
Nevěděl jsi, co mám v plánu. Bylo to děsivý.
- Co? - Jsme tým.
Ne. Odtáhni ho...
- Nesahejte na ni. Rozčiluje ji to. - Běžte pryč.
Pomohl jste, ale už běžte. Nechte nás být. Děkuju.
- Ach, zlato. - To nic. Miluju tě.
Byla to jen... Ale je to celkem pěkná noc v Paříži.
Jo.
Jo!
- Nicku! Audrey! - Zase jste to dokázali!
- Ty peníze mě mrzí, Viku. - Jo.
Omlouváme se. Bylo to hodně peněz.
Myslím, že Paříž ti bude moc vděčná.
V pohodě! Hlavně, že nikoho nevodpráskli!
Kromě pana Lou.
Jo, to je pravda.
Kdo je Lou?
Ach ne. Co se vám stalo? Krvácíte.
Ale ne, nekrvácím. To je henna.
Muselo se mi to dneska rozmazat.
Díky bohu. Je mi zle. Už toho dnes víc nezvládnu.
Už žádnou krev. Fakt jsem si to myslela.
Jsem vyčerpaná. Vy ne?
Jo.
Co si to teď mumláš? Zase si mumláš.
Promiň. Jenom to vůbec nedává smysl.
Sairo, promiňte, ale...
Říkala jste, že se vám ta henna rozmazala během dneška?
Přesně tak.
To je zvláštní.
Proč je to zvláštní?
Jo, proč je to zvláštní?
Neviděla jsem vás při uvítacím tanci.
A pak jste se najednou objevila poté, co přišel ten slon.
Jo. Šla jsem si pro pití.
Bývala jsem kadeřnice, takže o barvách něco vím.
A jakmile henna zaschne, nerozmaže se.
Promiňte, ale nechápu, o čem teď mluvíte.
Nebyla to krev, co jsem viděla na té róbě ve stanu.
Byla to henna.
A byla to vaše henna, která neměla čas v noc vraždy zaschnout.
Sakra! Udělala to jeho ségra!
Ty jo!
No tak, to je šílenství! Neprobírali už jsme to snad?
Svého bratra mám moc ráda, jaký důvod bych měla k...
Možná ten, že rodiče předali rodinný podnik jemu,
i když vy jste ta chytrá
a on je rádoby rapper na skútru, co nic neumí?
Bez urážky.
No, trochu.
A proto jste se ho pokusila zabít už v Bombaji, že?
Ty!
Mí rodiče měli v jednom pravdu.
Když chcete něco udělat pořádně, musíte to udělat sami.
Sairo!
Ne!
Chudák! Dochází mu ruce!
Ne v mém městě.
Jo! To je moje holka!
- Díky, zlato. - Jen musím...
No tak! To nic. Bude to dobrý.
Byls skvělej, kámo. Jsi můj top bodyguard. A ne proto, že toho minulýho sejmuli.
Doufám, že letos dostanu tučný bonus.
Je čas na bionickou ruku, kámo! Jo?
- Jo? - Jo!
- Jste v pořádku. - Bože.
- Jak se cítíte, mladíku? - Jak vám je?
- Jsem v pořádku. - Laurent je výjimečný muž, že?
A až ho pustí, půjdeme na večeři.
Paříž nás opět očarovala.
Ať je vám líp.
- Tak jo. - Díky.
Řekneme jim to? Jo.
Rozhodli jsme se vzít tajně.
- To je vždycky chytrá volba! - Úžasné!
To je dobře.
Jo, žádná rodina, ale vám vděčím za svůj život.
Jsme rádi, že jste v pořádku.
A vlastně vám děkujeme za dobrodružství...
Jo.
...na které nikdy nezapomeneme.
- Jo. - Tak jsme si kvit. Čus bus!
Čus!
- Čau. - Au revoir!
A mrzí mě, že je tvoje ségra psycho!
V pohodě. Byla to pěkná kráva.
- Jo, to byla. - Jo.
- Tak jo. - Už chci domů, zlato.
- Jo, já taky. - Už se těším.
Ale ještě musíme udělat jedno.
- Věř mi. - Co? Tak jo.
- Co plukovník? Jste v pohodě? - Plukovníku!
O tuhle ruku nepřijdete?
Zacvakni to. A je to.
Teď jsme k sobě připoutaní po celý zbytek života.
Nikoho jiného bych nechtěla!
Já taky ne, zlato. Jsi...
- Shitzovi! - Co?
Nick a Audrey Shitzovi!
- Chlápek z vrtulníku? Co... - Co tu děláte?
Vezměte si to.
Haló?
Nejsme si kvit! Vezměte si můj vrtulník!
Leťte kamkoli! Užijte si líbánky, jaké si zasloužíte! A trochu peněz!
- Cože? - Peníze? Taška...
To jako vážně? Panebože, koukej!
Jo. To vypadá jako dost peněz. Díky!
Jen 10 melounů! Neutraťte to na jednom místě!
Ale kdyby jo, tak prodejte tu tašku!
Má cenu tří mega!
- Je z dinosauří kůže! - Bože!
Dinosauří? To nemůžeme! No tak!
Tak jo, víš co? Vezmeme si to. Díky!
Pořádně se rozpařte! Mahárádža končí!
- Co chceš udělat jako první? - Políbit tě!
Nemůžu tomu uvěřit!
- Zlato! - Drahá!
Na líbánky, jaké si zasloužíme!
Přesně tak.
Konečně.
Věřil bys, jaké máme štěstí?
Jak vám to chutná?
- Co? - To jako vážně?
Dejte mi tu tašku.
Co? Tu...
- Tašku. Podejte mi ji. - Chcete tohle?
- To není problém. - Dej mu ji.
Kam zmizel ten přízvuk?
Je zpátky v Jersey.
Pojďme si o tom promluvit.
Na neviděnou, idioti!
- Panebože! Kde je... - Panebože!
Překlad titulků: Beata Krenželoková