Downloaded from YTS.MX
Ahoj, mami.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jak se máš?
Ano, právě jsem vstala.
Včera večer jsem šla s Danielem do kina.
Ano, ten, který konvertoval k islámu.
Nevím.
Pro něj je to určitě vážné.
Chci říct, včera večer...
Požádal mě o ruku.
Ve jménu Boha, bereš si Daniela za svého muže před Bohem?
Ano.
Ve jménu Boha, bereš si Alexandru za svou ženu před Bohem?
Ve jménu Boha, beru si Alexandru za ženu před Bohem.
... a ne těch, kteří se nechali svést z pravé cesty.
Bože, požehnej jim, aby byli zdraví a šťastní
a ať z Tvé vůle jsou spolu i v ráji.
Amen! Přeji vám hodně štěstí a 10 až 12 dětí.
Hotovo, jsou svoji!
Tak co, dáme ti ji?
Bratře, ona se postila každý den.
-Proč? -Během ramadánu.
-Postila ses zbytečně. -Já jsem to věděla.
Nepočítá se to.
Pokud se nestaneš muslimkou,
postíš se úplně zbytečně.
To, co Bůh ve skutečnosti chce, je, abys řekla tahle slova:
"Není jiného Boha než Alláha a Mohamed je posel Alláha."
-Jinak... -Nic se nepočítá, ano?
Jsi ztracená.
Skončíš v pekle!
Nikdy jsem neslyšela nikoho mluvit arabsky.
Když jsem tě slyšela recitovat z Koránu a viděla, jak se modlíš,
nechápala jsem, co se děje.
Měl jsi oči zavřené, pak zase otevřené, klečel jsi na zemi.
Myslela jsem: Tohle jsem nikdy v životě neviděla!
Nikdy jsem neviděla muslima modlit se,
nevěděla jsem, jak se to dělá.
Napadlo tě někdy, že bych mohl mít více manželek?
To je těžká otázka.
MŮJ MANŽEL MUSLIM
Alláhu akbar!
Alláh slyší kohokoliv, kdo se k Němu modlí.
Koukni se, Daniel nás špehuje.
Chtěla bych lépe rozumět důvodům,
proč byl zaveden hidžáb,
a jestli i v současnosti plní stejné účely.
Zkrátka proč musí muslimské ženy nosit hidžáb.
Zakrývání vlasů je v zásadě povinné.
Nicméně
způsob, jak se to v praxi provádí,
se liší podle konkrétní situace,
podle konkrétních podmínek.
Například v Evropě
může hidžáb vypadat jinak než v muslimských zemích.
Mohou existovat malé rozdíly. To je přijatelné.
Jsou situace, kdy nemůžete nosit hidžáb v práci.
Tohle si nasadíš na čelo.
Tak je to dobře.
A teď to vytáhneš nahoru.
Pak to tady přišpendlíš.
-Takhle? -Ano.
Připadám si dost divně už teď.
Nechceš zkusit i tenhle? Vypadáš tak krásně.
Nošení hidžábu se netýká jen zakrývání hlavy.
Taky musíš nosit slušné oblečení, ne moc těsné.
Musíš být cudně oděná od hlavy až k patě.
To samé je vyžadováno od mužů.
Vypadá tak pěkně, je jako blonďaté vlasy.
Takový hezký šátek.
Podívej se, jak hezky vypadáš.
Cítím se jako světice.
Jako kdybych teď nesměla dělat žádné chyby.
Ne, musíš dělat jen dobré věci.
To prostě nejde.
Ale veselá a hezká můžeš být i v hidžábu.
Ty jsi ale pěkná holka!
Říká se, že se nesmíš vdát, dokud neumíš uvařit sarmale.
-Vařila jsi někdy sarmale? -Ano.
-Opravdu? -Ano.
Kdy?
Jednou, když jsem byla malá.
Lásko, tohle jsou první sarmale, které jsi pro mě uvařila.
Budou ti chutnat.
Jsem na tebe tak pyšný!
Aspoň na Vánoce musíme jíst sarmale!
Když ti budou chutnat, můžu je uvařit častěji.
Já stejně Vánoce neslavím, tak budu rád, kdykoliv mi je uvaříš.
Říkáš, že je můžu dělat kdykoliv?
-Tohle si musím pamatovat. -Co?
Tohle určitě nezapomenu. Dělala jsem na tom celý den.
Stejně si občas myslím,
že celá tahle věc s islámem
a s tím, jak by se měl správný muslimský muž chovat...
Nevím, jestli...
Doufám, že se budu moct adaptovat na všechno, co to obnáší.
Je to pro mě velmi nové,
nevím, jestli se mi bude všechno líbit.
Moje největší starost je,
jak to udělat...
abychom zachovali dobré vztahy s mými rodiči.
Proč o tom pochybuješ?
Věci z minulosti.
Jako co?
Jako že se to už stalo v minulosti.
Nesplnil jsem jejich očekávání.
-Přestaň na to myslet. -No jo, no...
Tentokrát to bude jiné.
-Dá-li Bůh. -Už o tom nepřemýšlej.
Nemám na sobě žádný make-up, jen trochu korektoru kolem očí.
-A to je vše. -Stále je to vidět.
Co? Korektor, nebo to, že nemám kruhy pod očima?
Jen trochu.
Co vidíš?
Jsi velmi hezká.
-Jaká moje část? -Ty celá.
Levá, nebo pravá?
To nedává smysl.
Proč se v Mekce postí lidé 12 hodin denně,
ale pokud jsi v Evropě, v severských zemích,
postíš se 18 i 19 hodin denně?
-Proč to nemůžeme dělat stejně? -Šest hodin je velký rozdíl.
Pak bychom se měli postit stejně jako v Mekce.
Nechci to dělat špatně,
ale taky nechci, abych byl v tomhle stavu. Vždyť se cítím jako zelenina.
Tak co je lepší, držet celý půst a cítit se jako zelenina,
nebo se postit kratší dobu a být stále produktivní?
Záleží to na slunci, prostě si nemůžu upravit náboženství podle svého.
Po dobrém spánku v noci
se probudíš s čerstvými myšlenkami
a mozek...
Mozek je...
Jak to říct?
Stále myslíš, že s nimi můžeš mít dobrý vztah?
Není to velmi smutné, když nevycházíš s vlastními rodiči?
Ne! To nejde, když s nimi bydlíš ve stejném domě.
Proč to nechápeš?
Je to normální, nečetl jsi o tom v Koránu?
Tam je napsáno, že se máš osamostatnit od rodičů.
Nebo se snad píše, že s nimi musíš žít do čtyřiceti?
-Ne. -Vidíš?
Danieli, řekla jsem ti mnohokrát, že když tu budeme žít, budou potíže.
Prosila jsem tě, abys našel nějaký podnájem. Abychom se vystěhovali.
Věděli jsme, že se k tomuhle dostaneme.
Proč sis myslel, že to bude jinak v našem případě?
Koukej se na to jako na způsob, jak svoje rodiče ochránit.
Protože se jim žádná tvoje partnerka nebude líbit,
nejde s nimi žít ve stejném domě.
Nevyhovovalo jim to, ani když jsi byl sám.
Mají problém s tebou, ne se mnou.
Ano, máš pravdu.
Nikdy jsem je neurazila a vždy jsem je poslechla.
Respektovala jsem je a nevstupovala do jejich soukromého prostoru.
Nikdy jsem se s nimi nehádala.
Snažila jsem se chovat příkladně.
Snažila jsem se být vůči nim nezaujatá,
obětovala jsem kvůli nim vlastní hrdost.
Ale ty se s nimi hádáš a já potom dostanu sodu.
Když se vydáš nějakým směrem, narazíš na zeď
a to se stává pořád znovu a znovu, neměl bys změnit směr?
Neznamená to, že ta cesta je uzavřená?
Tak jo, přestěhujeme se jinam, hned jak to bude možné.
A máš pravdu, tohle všechno jsem věděl.
Byl jsem naivní.
Prosím, uklidni se.
Miluji tě.
Jdi tamtudy, jak jsem šla já.
A pozor na to, ať se slepice nedostanou ven.
-Dobře. -Vykopej ten křen.
Nedávej mi tolik vajíček.
-Mám jich dost. -Nech si nějaká pro sebe.
Slepice začnou brzo shazovat peří.
-Tak si nech nějaká vajíčka pro sebe. -Ne, ještě nezačaly shazovat.
Kladly hodně vajec.
-Myslela jsem, že už budeš těhotná. -Dá-li Bůh!
Nemáme proč spěchat.
Babičko, proč bychom měli mít děti?
Aby měla komu nechat jmění.
Ty nemluv.
Ty!
Ne, jen se zeptal.
-Proč mít děti? -No, vy...
-Bezdětní lidé jsou nešťastní! -Proč?
Nezbude po nich nic.
Někteří nechávají znalosti.
-Jak to? -Možná tím, že napíšou knihu.
Tohle neříkej, Danieli.
Víš ty vůbec, jak moc budeš svoje dítě milovat?
Byla bych tak ráda, kdybys měl jedno nebo dvě.
Mohl bych napsat knihu.
Lidé bez dětí jsou nešťastní.
-Jiní mají tři nebo čtyři děti. -No a? Není to povinné.
-Ty nechceš děti? -Teď ne.
-Ty taky ne? -Já chci.
-Vážně chci. -Opravdu?
Ano, aspoň dvě.
-Aspoň. -Dvě?
Kluka a holku.
-Chci je vidět, než umřu. -Uvidíš je.
Ale ty nastavíš podmínky mně.
Chceš dítě jen, pokud já zůstanu doma a nebudu cestovat.
Nechtěl jsi ale to samé?
Opakuješ pořád tohle, ale dáváš mi podmínky.
Podmínky, na kterých se oba dohodneme.
-Říkal jsi, že chceš to samé jako já! -Ano, chci.
Ale nemůžu se zapřísahat, že nikdy nebudu nikam cestovat.
Nikdo neříkal, abys už nikdy necestoval.
Šlo o to, najít si práci tady, abys nemusel pořád cestovat.
Jak dlouho je pro tebe přijatelné být pryč od rodiny?
-Záleží to na... -Na konkrétním projektu?
A tohle se ti zdá v pořádku? Být pryč z domova osmkrát za rok?
Pokaždé na dva týdny?
Pokud ti to připadá v pořádku, tak jo, udělejme si dítě.
Jestli tohle znamená, že ti dávám podmínky,
že si jen já přeju, abys trávil čas s naším dítětem, a ne ty...
Takže ti dávám podmínky?
Protože chci, aby naše rodina byla pohromadě? No, promiň!
Řekni mi, jak to vidíš ty.
Konvertoval jsem v Rumunsku, islám jsem opravdu pochopil až v zahraničí.
Rozumím.
Tam jsem viděl rodiny, kde si lidé byli tak blízcí, drželi při sobě.
Taky měli hodně dětí.
Je úžasné vidět dvacetičlennou rodinu jíst spolu během ramadánu.
Asi že já už neslavím Vánoce a Velikonoce,
které jsou pro ně nejdůležitější.
Ty svátky, během kterých se schází celá rodina.
Oni to tak cítili a já jsem se zase cítil jako cizinec ve vlastní zemi.
To byl jeden z následků mého konvertování.
To jako by mezi námi postavilo zeď. Nebo otevřelo propast.
Jsem si jistý, že v té chvíli začali cítit, že mě ztratili.
Myslím, že pro ně tehdy začalo naše rozcházení.
A teď to vyústilo v takové vážné problémy.
Jak to jde se zdravím?
Dobře. Jak se má tvoje rodina?
Jsme všichni v pořádku
a stýská se nám po tobě.
Plánujeme tě v zimě navštívit, ale Bůh ví.
Promluvíme si znovu, dá-li Bůh.
Zase?
Chci ti něco říct.
Pojedu do teplých krajin.
Ne, mami, ne navždy.
Daniel mi chce ukázat Jordánsko
a různá místa v regionu.
Lidé jsou tady milí,
měl jsem v Jordánsku mnoho pěkných zkušeností.
Než začaly války v okolních zemích, bylo Jordánsko velmi odlišné.
Když jsem sem dorazil poprvé, válka v Sýrii ještě nezačala.
Bylo to tu mnohem lepší.
Všechno bylo levnější,
lidé byli přívětivější, velkorysejší.
Jak daleko je odtud Sýrie?
Sto kilometrů.
A nejsou někdy bombardováni omylem?
Jsou.
Jsem rád, že jsme tady.
Cítím se vždycky šťastný, když přijedu do Jordánska.
Doufám, že se sem válka nikdy nedostane.
Doufat můžeš.
-Nechci si to představit. -Nestačí jen doufat.
Proč o tom nepřemýšlet, když by se to mohlo stát?
Nemůžeš vědět, že se to stane.
Stejně si ale nemůžeš myslet: "Ne, válka sem nikdy nedorazí."
Když zuří nedaleko odtud.
Ó, Proroku, mír s tebou, Ó, Boží posle, mír s tebou,
Ó, milovaný, mír s tebou.
Ať ti Alláh žehná.
Náš Pane! Vyšli mezi ně posla z jejich lidu,
aby jim vyprávěl znamení Tvá
a učil je posvátnou knihu a moudrost...
-A očistil je. -A očistil je.
Protože Ty jsi nejmocnější a nejmoudřejší.
Tak, zlato,
vítej v Jordánsku.
Můžeš kameru nechat tam.
Nepáchne to tady jako plyn. Není zima.
Taky tu není špína, skvělé!
Bavme se!
-Je ti zima? -Ne, jen na nohy.
Proč si nevezmeš ještě něco na sebe?
-Nejde ti to se šátkem? -Zavážu si ho vždycky moc těsně.
Jejich vypadají volně, nevím, jak to dělají.
Naučíš se to, zlato.
Vidíš, ony si připínají jen jeden roh šátku, druhý nechávají volný.
Všechny.
Jak se cítíš, když tady nosíš šátek?
Normálně.
Tady bych se cítila divně, kdybych ho nenosila.
Takže tě tohle místo motivuje?
Hodně.
Tady když vidíš někoho bez šátku, zarazíš se.
"Proč nenosí šátek?"
Řekl mi, abych ochutnal kravský jazyk.
"Káva" se řekne kahua.
-Kahuatuki je "tvoje káva" u žen. -A kahuatuka u mužů.
... ne těch, kdo si vysloužili tvůj hněv či se nechali svést na scestí.
Amen.
A když tvůj Pán, ó, Proroku, pověděl andělům:
"Stvořím lidskou bytost
z hrnčířské hlíny umíchané z černého bláta."
Myslím, že si každá žena zaslouží mít muže.
Proč si zaslouží mít muže?
Copak muž je kus koláče?
Abys ho krájela?
Ne, je to muž. On jí může darovat sám sebe.
Ale on se může stejně dobře darovat i jiné ženě.
Prorok měl 13 manželek!
-Ne současně. -Ale ano, současně!
Prorok Mohamed měl 13 manželek
a ke všem se choval dobře, všechny je miloval.
On tohle mohl dělat.
Muž byl stvořen Bohem k tomu, aby mohl milovat čtyři ženy.
Ano, Bůh ho takhle stvořil.
Každá žena tomu musí věřit
a nediskutovat o téhle záležitosti.
Věříš, že jsi schopen milovat čtyři ženy?
Ano.
Řekla jsem ti to!
Ale proč to takhle je?
Proč všichni muži...
Ne, kdo tvrdil, že všichni muži? Ne.
Naši otcové, naši strýcové, všichni milovali jednu ženu.
Naši matku nebo tetu.
Žádnou jinou. Proč?
Protože naše matky byly ke svým manželům velmi laskavé,
velmi hodné a milující.
Ona možná nevěděla jak nebo...
Možná se k němu neuměla takhle chovat.
Muži nebyli stvořeni k tomu, aby milovali čtyři ženy?
Ne, ne.
Nemůžeš milovat čtyři ženy, ne?
Je těžké milovat i jednu.
Je dobře milovat jednu.
Líbí se mi, když je to slyšet víc.
Tohle je jedna z věcí, které mi nejvíc chyběly.
Slyšet svolávání k modlitbě?
Ano.
Mír budiž s tebou a milost Boží.
Hledám odpuštění od Boha.
Nechápu.
Cítíš se ošklivá, ale...
Přesně tohle je účel hidžábu, zakrývat krásu.
Aby žena nepřitahovala pohledy jiných mužů, to je ten cíl.
To není pravda, nemusíš se cítit ošklivá.
Lásko, hidžáb se nosí, aby byla žena ukryta před mužskými pohledy.
Správně.
-Má to logiku? -Jistě.
Mně nepřijdeš ošklivá se šátkem na hlavě.
Pak je všechno v pořádku.
Nemůžeš mi připadat ošklivá.
Jak se cítíš?
Skvěle.
Co mám říct?
Pokud Jordánsko není země, kde chceš mít děti,
proč se nepřestěhovat?
Vždyť tohle se právě pokoušíme dělat.
Říkal jsi, že se ti to tady líbí.
Prozatím se mi to líbí.
Máme na vybranou?
Můžeme jet, kamkoliv si vybereme.
Tak co myslíš ty, kam bychom měli jet teď?
Než onemocnět a mít opary na celém obličeji,
radši se vrátím domů do Kluže a budu v klidu.
Ale ty jsi říkal, že se ti tady líbí a chceš tu zůstat.
Tohle jsem neříkal, ale nechci se ani vrátit zpátky do Kluže.
-Budeme se ale muset vrátit. -Jen na návštěvu.
-Ne, nejen na návštěvu. -Tak proč?
Z mnoha důvodů. Zaprvé proto, že se mi stýská po rodině.
Taky moje smlouvy. Budeme se muset brzy vrátit.
Myslíš, že jsem šťastný v tomhle bytě, kde není...
Ale tohle máme v tuhle chvíli.
Měli bychom být rádi, že máme jeden druhého.
-Jsem ráda. -Já taky. Pojď sem.
Nechceš?
Už jsi s tímhle skončila? Nebo ne?
Ještě ne, ale můžeš si to vzít.
Vezmi to, já to budu krájet v ruce.
V pohodě.
Ti, kteří plánují domácí vzdělávání, ho obvykle zajišťují sami.
Všechno tohle cestování z jednoho místa do druhého...
To bylo v Rumunsku před deseti lety.
V roce 2009.
Tak jsem konvertoval, postil jsem se během prvního ramadánu.
No, v Rumunsku jen polovinu ramadánu.
A po druhém ramadánu
jsem byl v Rumunsku...
velmi zmatený.
Proč?
Protože mi všichni moji kamarádi říkali, že jsem blázen.
Také moje rodina byla absolutně proti tomu mému nápadu.
Měli strach, že mi někdo bude vymývat mozek
a já se stanu teroristou.
Takhle vidí islám lidé v Rumunsku.
Tak jsem si řekl, fajn.
Mám velmi rád Korán a chci se dozvědět víc.
Tak jsem přijel do Jordánska.
Tady jsem slyšel o všech různých...
ideologiích, o taríce.
Začal jsem od salafismu, súfismu...
Jakmile se naskytla příležitost někam jet a učit se něco o islámu,
využil jsem ji.
Nemusíš druhého soudit,
říct mu: "Ty půjdeš do pekla, protože nejsi stejný jako já."
Kdo jsme my, abychom kohokoliv soudili?
Samozřejmě.
Natáčej je, ne mě.
Natáčím je taky.
-Jsem ráda, že jsme tady byli. -Není to pěkné?
-Kdo by si to pomyslel? -Že takové místo existuje!
Tohle místo překonalo moje očekávání.
V tolika ohledech.
Už se mě neptej, proč nosím hidžáb, nemám tušení.
Jak se v něm cítíš?
Ošklivá.
-Tak proč ho nosíš? -Nevím.
Občas se cítím hezká, jindy ošklivá.
Ale ne proto ho nosím.
Nepřichází ale krása zevnitř?
Ano, ale já stále nevím, proč nosím hidžáb.
Možná se snažím prokázat víc respektu lidem z muslimských zemí.
Alláhu akbar!
Probudilo mě to. Měla jsem kvůli tomu noční můru.
-Mně se to hodně líbí. -Není to normální.
Možná jiní lidé nechtějí, aby to v poledne takhle řvalo na celé město.
Nezdá se mi to normální.
Člověk by měl vědět, kdy se modlit,
aniž by mu ta píseň rozbila ušní bubínky.
Mně se zdá, že tahle atmosféra pomáhá. Jiným lidem taky.
Jistě, hodně to pomáhá, když se všude v okolí válčí!
Tahle víra jim tolik pomohla!
Jak to pomáhá tomuhle národu, téhle zemi?
Polovina světa je ve válce.
Měním se každým dnem.
Všichni se mění každým dnem.
Já se taky měním.
Je to normální. Změna je součást naší evoluce.
Kolik kilogramů smíme vzít?
Osm.
To bylo tak dlouhé, vy cizinci!
Zapomněli jste na chudáky mámu a tátu.
Donutili mě jít do kostela.
Kdo tě donutil? Bůh?
Lidé mě pořád posílali do kostela, ale já s tím nemám nic společného.
Pak na tom musíš ještě zapracovat, synu.
-Tahle kapitola ještě není dokončena. -Já věřím jen v Boha, ne v kněží.
Kdo věří v kněží?
Vidíte, jak se dostaneme do konfliktu?
Jak?
Protože každý bojuje za svůj názor.
Mluvení o náboženství nikam nevede.
Lidé se drží svého vlastního pohledu na věc
a brání ho do roztrhání těla.
Každý je věrný svému vlastnímu názoru.
Takže je lepší, když náboženství vůbec nezmiňujete.
Není to pravda!
O náboženství jsme s kamarády mohli mluvit od rána do večera.
Kladli jsme si otázky jako: "Proč je Bůh takový?"
Nikdy jsme k žádné shodě nedospěli.
-Tohle téma je... -Tabu.
Je to věc, kvůli které se žije a umírá. Narodili jsme se k tomu.
Nemůžeme se tomu vyhnout, to ne, Bože chraň!
"Bůh ti žehnej" je taky o víře.
Ať Bůh odpustí, jestli nevěříš.
Právě jsem řekl, že věřím.
To děláš vždycky špatně.
Řekl jsem snad, že chci vodu do vína?
-Co je tohle? -Červené víno a voda.
A já jsem řekl co?
-Červené víno s vodou. -Řekl jsem bílé víno bez vody.
A ty jsi mi přinesla přesný opak.
Jedinečnost je pro nás jedinečnost. Bůh nemůže být zároveň
na zemi a na nebesích, duch a tělo.
Ano, Bůh je Bůh a Syn Boží je Syn Boží.
Respektuji vás a nechci, abychom začali polemizovat.
Můžeš se mě snažit přesvědčit pomocí svého vzdělání a znalostí.
To neznamená, že máš něco proti mně.
Můžeš se jen pokoušet vysvětlit,
přinést argumenty, které dokazují, že já nemám pravdu.
Vlastně že nemá pravdu pravoslavné křesťanství.
Ne já jako osoba.
Rozumím, ale když jsem byl tolik let křesťan,
když jsem v tom byl vychováván...
Chceš říct jako pravoslavný křesťan.
Všechny křesťanské církve jsou pro mě stejné.
Pravoslavná, katolická, baptistická, pentekostální...
Každé náboženství, které věří v Ježíše a slaví Vánoce a Velikonoce,
je křesťanství.
Takže se modlí ráno, v poledne a večer?
Pětkrát, to je povinné.
A mají normální zaměstnání?
Korán říká, že práce je důležitá a člověk by neměl být líný.
Dá se to vyvažovat. Pracuješ a máš desetiminutové pauzy na modlení.
Pak se zase vrátíš do práce.
Nemodlí se celý den.
Potřebují taky uživit svoje rodiny.
Chápu.
Kde jsi byl? Řekla jsem ti, abys nešel ven.
To máš za to.
Šťastné svátky!
Děkuji.
Alif, lám, mím.
Tato kniha, není o tom pochyb, je průvodce
pro ty, kteří se chrání před zlem.
Ti, kteří věří v neviditelné...
To je tak velké.
Máš svůj stůl?
Teď se můžu dát do práce.
-Tak začni! -Chvála Bohu.
-Ale po zasloužené pauze. -Dáš si kafe?
Ukaž to na kameru.
Jsi v pořádku?
Mě to neudrží, nevím, jak tebe.
Když jsem byl malý, seskočil jsem dolů.
Už nejsi malý. Dej mi kameru.
Pokračuj.
Tak.
Odneseme také tyhle věci?
-Do chléva? -Ano, polož je tam.
Já půjdu ven.
Ona ji nemá ráda.
Říká, že bys ji měl opustit a najít si hodnou holku.
Má kamarádku, která má 24letou dceru. Líbila by se jí pro tebe.
Myslí si, že Alexandra je líná.
Babičko, to není vůbec pravda.
Chovala se stejně i k mojí předchozí manželce.
Je to pořád to samé.
Chápeš, co chci říct?
-Prý slyšela, že je cikánka. -Není to pravda!
To tvrdí ona.
Taky říká...
Víš co? Já už o tom nechci mluvit.
Ve jménu Boha milostivého, soucitného.
Boha zcela milosrdného, výjimečně milosrdného,
absolutního vládce soudného dne.
Víš, že nemůžeme být šťastní, dokud nás tvoji rodiče neakceptují.
Řekla jsem ti to tisíckrát.
Tak co navrhuješ?
Ty nás opouštíš, Danieli. Doufám, že jsi na sebe pyšný!
Řekni jí pravdu: že ji nechci vidět.
Nech ji!
Cože?
Nech ji! Rozveď se.
Ta holka je nemocná!
Pošli ji zpátky k její cikánské matce.
Není pro tebe dobrá.
A jak víš, že je cikánka?
Prostě vím!
-Proč ty... -Vědí to všichni!
Celá Kluž ví, že je cikánka.
Je to nemocná cikánka, která nemůže mít děti.
Pošli ji zpátky k jejím cikánům!
Poslouchej mě dobře, jestli se s ní nerozvedeš,
vydědím tě.
Dobře, tak si ten majetek nechte.
Já chci rumunské děti, ne cikány.
Ona přepíše všechno na sebe a ty zůstaneš na dlažbě.
Rozveď se s ní, slyšíš mě?
Velmi hezké, co na to můžu říct...
Jak zajímavé.
Slyšíš mě?
Haló?
Jsi naštvaný, já jsem naštvaná proto, že ty jsi naštvaný...
A náš život je permanentní boj.
Já nejsem šťastná, ty nejsi šťastný, tvoje rodina není šťastná.
Pořád jsme nešťastní. Nevím, jak dlouho budu schopná tohle snášet.
Ale ty se pořád domníváš, že je to naše vina.
Pokud tomu věříš, měl bys vědět, čím jsme se provinili.
Řekni mi, co dělám špatně, abych to mohla napravit.
Jestli něco děláme špatně, pojďme to změnit.
Nemůžeš říct, že jsme všichni vinní,
a čekat, až se to vyřeší samo od sebe.
Pokud stále věříš, že jsme všichni vinní,
musíme najít řešení.
Co prosím?
Prostě myslím, že problémy se řeší s klidem a trpělivostí.
-Jaké problémy? -Všechny.
A co tohle má společného s naší diskuzí?
No, když musíme...
Přemýšlejme o tom trochu.
Jaký je to rozdíl,
být vinný a být nevinný?
Žádný.
Dobrou noc.
-Odpověz mi. -Řekla jsem všechno, co jsem chtěla.
-Zlato... -Skončila jsem.
Dobře, možná...
Já nevím, Alexandro.
Už to dál nemůžu dělat, nechci, nemá to smysl.
Alex!
Jak se máš?
Přijdeš dolů?
"Nechoďme spát naštvaní!"
Všiml sis, že jsem včera byla naštvaná?
Co jsi udělal, aby sis mě udobřil? Zkusil jsi mě obejmout a nešlo to?
Zkusil? Zatraceně úžasné!
Taky jsem byl trochu namíchnutý, že ses na mě naštvala.
-Tak ty jsi byl namíchnutý?! -Jaký má tohle smysl?
Co tím myslíš, jaký to má smysl?
Musíme tohle vyřešit jednou provždy.
K čemu všechny tyhle hádky?
K tomu, abys to pochopil!
Abychom se nemuseli každý den vracet k těm samým sračkám.
Je to tak těžké, milovat jednu ženu?
Když všechno, o co žádá, je trocha útěchy?
Alespoň polibek, to je všechno, o co žádá!
Jestli jsi ji naštval, aspoň ji obejmi!
Kolikrát ti tohle mám vysvětlit?
Jaké ego musíš mít, abys mě nechal ležet jako pohozený hadr?
Poté, co se stalo den předtím.
Jsi příliš pyšný na to, abys cokoliv udělal. A pak házíš vinu na mě.
Proč si tímhle musíme procházet?
Takže odcházíš na dlouhou dobu, když si bereš všechny čaje?
Opravdu jsi musela vzít všechno z lednice a ze špajzky?
Neboj, nechala jsem ti toho tam dost.
Takže se nevrátíš brzy?
-Odpadkový koš se sám nevynese. -Co prosím?
-Co jsi řekla? -Ani odpadky jsi nevynesl.
Neboj, vynesu je. Jsem si jist, že tohle dokážu.
Věz, že jsem toho dnes udělal hodně, pokud sis nevšimla.
-Teď můžeš dělat, co chceš. -Dřív jsem mohl taky.
Mám čas vynést i odpadkový koš.
-Co je zase? -Tohle je i můj dům.
-Když je tvůj, tak v něm žij. -Můžu přijít a odejít, kdy chci.
-Vážně? -Ano.
Co chceš, abych pochopil? Kam jdeš?
-Ještě o tom přemýšlím. -Přemýšlíš?
Proč se ptáš, nechceš mě příště pustit do domu?
Možná. Budu o tom uvažovat.
Přijedu pak s někým, kdo mi pomůže odnést moje věci.
Nebudu ti v tom bránit, neboj se.
I když se rozejdeme, nechci, abychom se k sobě chovali hnusně.
To doufám.
Takže se rozcházíme, Alexandro?
Je velmi riskantní pokoušet se o tohle.
Když řeknete, že s nimi přerušíte všechny vztahy,
ohrozíte tím svůj vztah.
Navíc můžete mít pocit viny, že jste opustili svoje rodiče.
-Právě tohle chce Alexandra. - Ne!
Jen chci slyšet, že mě miluješ.
Nikdy jsem tě neslyšela, jak jí říkáš: "Mami, miluji svoji manželku."
Ani jednou jsem tě neslyšela!
Náročná situace. Danieli, je mi to hrozně líto.
Jsi mezi mlýnskými kameny. Cokoliv uděláš, někdo bude trpět.
Ano, navíc jsem z toho unavený.
Když jsem v neděli viděl Alexandru tak zraněnou, tak rozhněvanou...
Když jsem viděl, jak moc jí to vadí...
Já nevím, jak to napravit.
Danieli, jsi svobodný. Už nejsi ve vězení.
Už nejsi vězeň. Jsi svobodný člověk.
A cena za svobodu je zodpovědnost.
Svobodní lidé jsou zodpovědní za to, co se svojí svobodou dělají.
Rodičovská láska může narušit tvou svobodu ve výběru partnerky.
A tam musíte nastavit hranici.
Jsem dospělý. Bude to pro ni těžké akceptovat.
Navždy budeš její dítě, její mimino, její batole.
Matky takhle uvažují.
Musíš jí ale dokázat, že teď jsi dospělý muž.
"Mám vztah se ženou, kterou miluji."
"Prosím, kvůli mně respektuj tuhle ženu."
Chápeš, jak to myslím?
Rozhodni, prosím, co je nejlepší pro moji ženu a pro mě
a jestli je tohle manželství pro nás dobré.
Jestli věříš, že můžeme mít šťastné manželství,
požehnej nám ve Svém jménu.
Abychom byli příkladem i pro jiné lidi.
Náš Pane, nech nás radovat se ze svých žen a dětí.
Udělej z nás příklady pro ty, kteří Tě poznali.
Jestli je to možné,
uhlaď prosím cestu našemu manželství.
Pomoz nám překonat těžkosti
a najít způsob, jak spolu komunikovat a rozumět si.
Pokud ne...
Dej nám oběma to, co je pro nás nejlepší.
Prosím, učiň tenhle rozchod bezbolestným.
A pomoz každému z nás pokračovat ve svém životě.
Amen.
Není jiného Boha než Alláha, bez spoluvládce nebo pomocníka.
Jemu patří nejvyšší moc a sláva.
On dává život a rozhoduje o smrti.
Tady jsem, abych ti sloužil, ó, Bože, jsem tady.
Jen Tobě patří chvalořečení a ctnost
a Tobě patří nejvyšší moc.
Nemáš žádného spoluvládce.
Tady jsem, abych Ti sloužil, ó, Bože, jsem tady.
Nemáš žádného spoluvládce.
Alláhu akbar!
Dosvědčuji, že není žádného Boha než Alláha.
Jsem tak rád, zlato! Chvála Bohu!
Cítím, že tahle zkušenost ze mě udělala dospělého muže.
Jak se cítíš?
Za pár dní se uvidíme, dá-li Bůh . Moc mi chybíš!
Byl bych moc rád, kdybychom navštívili tahle místa i spolu.
Byl bych vážně moc rád.
Dobrý. Lásko...
Tak jo, měj se pěkně.
Dej na sebe pozor.
Jsem tak rád, že jsem začal den rozhovorem s tebou.
Jo.
Tak tedy chvála Bohu.
Řeknu ti víc, až se vrátím.
Ale jsem velmi rád za to, co se stalo a co se děje právě teď.
Ať Alláh zařídí naše životy tak, jak On ví, že to bude nejlepší.
Miluji tě.
Miluji tě hodně.
Půjdu se co nejvíc modlit za nás dva
a za všechny ostatní.
Ahoj, lásko!
Chci tebe, ne kameru.
Stýskalo se mi po tobě.
Miluju tě, lásko.
Tak moc jsi mi chyběla!
Jako kdybys byl pryč celou věčnost.
Vypadáš v tom skvěle.
-Líbí se ti? -Ano.
Jsem moc ráda.
-Jsi krásná. -Díky.
Udělejme si selfie, když už jsi přinesla tu kameru.
-Ty jsi teď moje rodina. -Opravdu?
-Ano. -Jsem tak ráda.
Až potom přijde zbytek rodiny.
-Miluji tě. -Já tebe taky.
-Selfie. -Počkej, klobouk!
České titulky Gabriela a Roman Řepovi
Iyuno 2023