Downloaded from YTS.MX
Živjo, mami.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kako si?
Pravkar sem se zbudila. Sinoči sem šla z Danielom v kino.
Ja, s tipom, ki se je spreobrnil v islam.
Ne vem.
Zanj je vsekakor resno.
Sinoči...
Me je zasnubil.
Vzameš Daniela pred Bogom za svojega moža?
Vzamem.
Vzameš Alexandro pred Bogom za svojo ženo?
Alexandro pred Bogom vzamem za svojo ženo.
Ne tisti, ki zaidejo na stranpot. Amen.
Bog, blagoslovi ju z zdravjem in srečo.
Naj po tvoji volji vstopita v raj.
Amen! Veliko sreče in 10 do 12 otrok.
Konec je, poročena sta.
Jo moram predati?
Brat, vsak dan se je postila.
Zakaj? -Za ramadan.
Zaman si se postila. -Se mi je zdelo.
To se ne šteje.
Če nisi muslimanka,
se post ne šteje.
Kar Bog zares želi, je, da rečeš:
"Ni drugega Boga razen Alaha in Mohamed je njegov edini prerok."
Sicer... -Sicer se ne šteje.
Si izgubljena.
Pekel te bo živo požrl.
Nikoli še nisem slišala koga govoriti arabsko.
Ko sem te slišala recitirati Koran in te videla moliti,
nisem vedela, kaj se dogaja.
Oči si zapiral in odpiral, sklanjal si se k tlom.
Tega nisem še nikoli videla.
Nisem videla muslimana, ki bi molil, nisem vedela, kako se to počne.
Si kdaj pomislila, da bi imel lahko več žena?
Ta je pa huda.
MOJ MUSLIMANSKI MOŽ
"Alah akbar."
Alah sliši vsakogar, ki ga slavi.
Glej, Daniel vohuni za nami.
Bolje bi rada razumela pomen
uvedbe hidžaba
in v čem je njegov smisel danes.
Skratka, zakaj mora muslimanka nositi hidžab.
Pokrivanje glave je obvezno.
Toda...
Način, na katerega ga prakticirajo,
se v različnih situacijah razlikuje.
Odvisno od konteksta.
V Evropi, denimo,
na hidžab gledajo drugače kot v muslimanskih državah.
Obstajajo majhne razlike. To je sprejemljivo.
So primeri, v katerih v službah ne smejo nositi hidžaba.
To gre na čelo.
V redu je.
Zdaj potegneš navzgor.
Tu zapreš.
Tako? -Ja.
Se že počutim čudno.
Bi poskusila s tem? Tako lepa si.
Hidžab ni samo za to, da pokrije glavo.
Tudi oblečena moraš biti dostojno. Nič oprijetega.
Od glave do peta moraš biti krepostna.
Enako se zahteva od moškega.
Tako lep je, kot svetli lasje.
Lep je.
Poglej, kako si lepa.
Počutim se kot svetnica.
Kot da ne morem narediti nič grešnega.
Ne, samo dobre stvari.
Ne smeš.
Tudi v hidžabu si lahko vesela in lepa.
Ojej, kako lepa si.
Pravijo, da se ne moreš poročiti, če ne znaš skuhati sarm.
Si že kuhala sarme? -Ja.
Res? -Ja.
Kdaj?
Enkrat, ko sem bila še majhna.
Draga, to so prve sarme, ki si mi jih skuhala.
Všeč ti bodo.
Tako ponosen sem nate.
Ni božiča brez sarm.
Če so ti všeč, ti jih lahko pogosteje skuham.
Ne slavim božiča, zato bo prav prišla vsaka priložnost.
Hočeš reči, da jih lahko skuham kadarkoli?
To si moram zapomniti. -Kaj pa?
Ni govora, da bi pozabila. Ves dan jih delam.
Še vedno razmišljam o islamu
in tem, kako se morajo obnašati muslimani.
Ne vem, ali lahko...
Upam, da se bom lahko prilagodila vsemu, kar vključuje.
Zame je vse to novo,
ne vem, ali mi bo všeč.
Najbolj se bojim, kako nama bo uspelo...
Obdržati dober odnos z mojimi starši.
Zakaj dvomiš o tem?
Zaradi prejšnjih dogodkov.
Kaj to pomeni?
To se je že zgodilo.
Nisem izpolnil njunih pričakovanj.
Ne razmišljaj o tem.
Tokrat bo drugače.
"Inšalah". -Ne razmišljaj o tem.
Nisem se naličila, okrog oči sem nanesla samo malo korektorja.
To je vse. -A se vseeno vidi.
Ličilo ali to, da nimam podočnjakov?
Samo malo.
Kaj vidiš?
Da si lepa.
Kateri del? -Vse.
Levo ali desno?
Ni logično, da se ljudje v Meki postijo 12 ur na dan,
če si v Evropi in nordijskih deželah,
pa se postiš 18 do 19 ur na dan.
Mar ni isto? -Šest ur je velika razlika.
Morali bi se postiti tako kot v Meki.
Tega nočeva početi narobe,
nočem pa biti kot rastlina.
Kaj je bolje? Postiti se, kot je prav in se počutiti kot rastlina,
ali se postiti krajši čas, da si lahko še naprej produktiven?
To je odvisno od sonca, O tem ne odločam jaz.
Po dobrem spancu
se zbudiš svež,
možgani pa...
Možgani so...
Kako naj se izrazim?
Še vedno misliš, da imaš lahko dober odnos z njima?
Mar ni žalostno, ko se ne razumeš z lastnimi starši?
Ne. To ni mogoče, če živiš v njuni hiši.
Kako to, da ne vidiš?
To je normalno. Nisi bral Korana?
Piše, da ne smeš biti odvisen od staršev.
Piše, da moraš do 40. leta živeti s starši?
Ne. -Vidiš?
Kolikokrat sem ti rekla, da bodo težave, če bova živela tu?
Molila sem, da bi se preselila.
Vedela sva, da bo prišlo do tega.
Zakaj si mislil, da bo drugače?
Na to glej, kot da ščitiš starše.
Z nobeno tvojo partnerko ne bi bila zadovoljna
in z njima ne moreš deliti doma.
Tudi ko si bil sam jima to ni bilo všeč.
S tabo imata težave, ne z mano.
Res je.
Nikoli ju nisem užalila ali bila neposlušna.
Vedno sem ju spoštovala in jima dala prostor.
Nikoli se nisem sprla z njima.
Ni razloga, da bi me kritizirala.
Proti njima nisem imela nobenih predsodkov.
Zaradi njiju sem pogoltnila svoj ponos.
Ti se prepiraš z njima, napadata pa mene.
Ko greš v neko smer in naletiš na zid,
to pa se ponavlja, pomeni, da bi moral spremeniti smer.
Ne pomeni to, da je cesta zaprta?
Dobro, preselila se bova takoj, ko bo to mogoče.
In ja, vse to sem vedel.
Naiven sem bil.
Pomiri se, prosim te.
Ljubim te.
Pusti kokoši in naredi tako kot jaz.
Prav. -Izkoplji hren.
Na pakiraj toliko jajc.
Dovolj jih imam. -Obdrži nekaj zase.
Kokoši bodo kmalu izgubile perje.
Pusti jih nekaj zase. -Perje jim še ne izpada.
Veliko jajc so znesle.
Mislila sem, da boš do zdaj že noseča. -Bog te usliši.
Ampak ni treba hiteti.
Babica, zakaj morava imeti otroka?
Da bo imel naslednika.
Ne govori tega.
Ti.
Ne, samo sprašuje te.
Zakaj?
Ubogi tisti brez otrok. -Zakaj?
Ničesar ne zapustijo za seboj.
Nekateri zapustijo znanje.
Kakšno znanje? -V knjigah.
Ne govori tega, Daniel!
Sploh veš, kako zelo boš imel rad svojega otroka?
Vesela bom, če ga bosta imela. -Namesto tega lahko napišem knjigo.
Ubogi tisti, ki nimajo otrok.
Nekateri jih imajo tri, štiri. -Pa kaj? Je to obvezno?
Nočeš otrok? -Ne zdaj.
Tudi ti ne? -Jaz jih hočem.
Ne, jaz si jih želim. -Želiš?
Ja, vsaj dva.
Vsaj. -Dva?
Dečka in deklico.
Preden umrem, ju želim videti. -Saj boste.
Ne postavljaj mi pogojev.
Otroka želiš le, če obljubim, da bom ostal doma in ne bom potoval.
Nisi hotel isto?
To ves čas ponavljaš in mi pogojuješ.
To so pogoji, s katerimi sva se oba strinjala!
Rekel si, da hočeš isto! -Saj hočem!
Ne morem pa priseči, da ne bom nikoli več potoval.
Tega nihče ne zahteva.
Gre za delo tu, da ti ne bo treba potovati.
Kaj misliš, kako dolgo bi bil odsoten?
Odvisno... -Od projekta?
Je to normalno? Biti odsoten osemkrat na leto?
Vsakič po dva tedna?
Če se ti zdi to prav, imejva otroka.
Ne gre za to, da postavljam pogoje,
pač pa za to, koliko časa boš z otrokom.
Ne, jaz postavljam pogoje.
Samo zato, ker želim, da je družina skupaj. Oprosti!
Povej, kako ti vidiš to.
V Romuniji sem se spreobrnil v islam, zares pa sem ga spoznal, ko sem odšel.
Razumem.
Tam sem videl družine, ki so si zelo blizu, povezane.
In imajo veliko otrok.
Lepo je med ramadanom za mizo videti dvajsetčlansko družino.
Razmišljal sem... Ne praznujem božiča in velike noči,
kar je zanju zelo pomembno.
To so prazniki, ko se zbere vsa družina.
Tudi onadva sta čutila to. Jaz pa sem se v lastni deželi počutil kot ujec.
To je bila ena od posledic moje spreobrnitve.
Med nami je nastala ovira. Jaz.
Prepričan sem, da se počutita, kot da sta me izgubila.
Mislim, da je takrat tudi med njima počilo.
In zdaj je zelo resno.
Kako kaj zdravje?
Dobro. Kako je družina?
Vsi smo dobro
in pogrešava vas.
Ti zimo vas obiščeva, če bo Bog tako hotel.
Če bo Bog dal, se spet slišiva.
Spet?
Nekaj sem ti hotela povedati.
V toplejše kraje grem.
Ne, mama, ne za vedno.
Daniel bi mi rad razkazal Jordanijo
in njene kraje.
Ljudje tu so prijazni.
V Jordaniji sem imel veliko lepih izkušenj.
Pred vojno je bila Jordanija čisto drugačna.
Ko sem prišel prvič, v Siriji še ni bilo vojne.
Bilo je veliko bolje.
Vse je bilo cenejše,
ljudje so bili prijazni in velikodušni.
Kako daleč je Sirija?
Sto kilometrov.
Kdaj sem zaide kakšna bomba? -Ja.
Vesel sem, da sva tu.
Vedno sem vesel, ko pridem v Jordanijo.
Upam, da tu nikoli ne bo vojne. -Ti kar upaj.
Niti predstavljati si nočem. -Upanje ne bo pomagalo
Zakaj izključujeva to, če pa se lahko zgodi?
Ne moreš vedeti.
Ne moreš razmišljati na način, da nikoli ne bo vojne.
Kljub temu, da divja nedaleč od tod.
Prerok, mir s teboj. Glasnik, mir s teboj.
Ljubljeni naš, mir s teboj.
Naj te Alah blagoslovi.
Gospod, pošlji jim svojega glasnika,
ki jim bo prenesel tvoja znamenja
in jih napotil v svet knjige in modrosti.
In jih očistil.
Kajti vzvišen si v svoji moči in modrosti.
Torej, draga...
Dobrodošla v Jordaniji.
Kamero daš lahko tja.
Kjer ne smrdi po plinu in ni mrzlo.
Ali umazano.
Zabava!
Te zebe? -Ne, samo za noge je.
Zakaj ne oblečeš še česa?
Te ruta moti? -Vedno jo preveč zategnem.
Njihove se bolj ohlapne. Ne vem, kako jim uspe.
Se boš že naučila, ljubica.
Samo en konec zavijejo.
Vse.
Kako se tu počutiš pokrita?
Normalno.
Čudno bi se počutila, če ne bi bila.
Te ta kraj motivira?
Zelo.
Če tu vidiš žensko brez rute, se ozreš za njo.
"Zakaj je ne nosi?"
Rekel je, na pokusim goveji jezik.
Kavi rečemo "isqahuwa".
"Qahuwati." Tvoja kava. Za ženske. -"Andqahuwatuke" za moške.
Ne od tistih, ki si zaslužijo tvojo jezo, ker so zašli na stranpot.
Amen.
Spomni se, prerok, ko je Gospod rekel angelom:
"Ustvaril bom človeka
iz gline in črnega blata."
Menim, da si vsaka ženska zasluži moškega.
Zakaj?
Je on mogoče kos torte?
Ki ga narežeš?
Ne, moški je. Lahko ji da...
Isto da lahko drugi.
Prerok je imel 13 žena.
Ne hkrati. -Ja, hkrati.
Ja, prerok Mohamed je imel 13 žena.
Z vsemi je lepo ravnal in vse je imel rad.
On to lahko.
Moški. Bog ga je ustvaril, da lahko ljubi štiri ženske.
Ja, Bog ga je tako ustvaril.
Vsaka ženska mora verjeti v to
in o tem ne razpravljati.
Misliš, da lahko ljubiš štiri ženske?
Ja.
Saj sem ti rekla.
Zakaj je to tako?
Zakaj vsi moški...
Ne, kdo je rekel vsi?
Naši očetje in strici niso ljubili nobene več.
Razen naših mater.
Niso. Zakaj?
Ker so bile naše matere nežne in dobre
do svojih mož.
Mogoče ona ni vedela, kako...
Ali ni znala ravnati z njim.
Niso bili ustvarjeni za to, da bi ljubili štiri ženske?
Ne, ne.
Ti ne moreš ljubiti štirih moških, ne?
Že enega je težko ljubiti.
Dobro je ljubiti enega.
Všeč mi je, ko je glasno.
To je ena od stvari, ki sem jih najbolj pogrešal.
Poslušati ezan?
Ja.
Naj bosta s teboj mir in Alahova milost.
Alaha prosim za odpuščanje.
Ne razumem.
Zakaj se počutiš grdo?
Namen hidžaba je skriti lepoto,
da ne pritegneš pogledov drugih moških. To je namen.
Ni res. Ni se treba počutiti grdo.
Dragi, hidžab je zato, da se skriješ pred moškimi pogledi.
Ja.
Je to smiselno? -Seveda.
Meni se s pokrivalom ne zdiš grda.
Potem pa je vse v redu.
Ne morem te imeti za grdo.
Kako se počutiš?
Krasno.
Kaj pa naj rečem?
Če nočeš imeti otrok v Jordaniji, zakaj se ne bi preselil?
Ne poskušava tega?
Praviš, da ti je všeč tu.
Za zdaj.
Imava izbiro?
Lahko greva, kamor hočeva.
Povej, kakšne možnosti imava trenutno.
Namesto ozeblin od glave do pet
bi šla raje domov in imela svoj mir.
Ne reci, da želiš ostati!
Tega nisem rekel, samo domov nočem!
Morala se bova vrniti. -Samo na obisk.
Ne, na obisk. -Zakaj?
Veliko razlogov je. Kot prvo, pogrešam družino.
In zaradi pogodbe. Kmalu se morava vrniti.
Misliš, da sem srečen v tem umazanem stanovanju?
Ampak to je vse, kar imava trenutno.
Vesela bi morala biti, da imava drug drugega.
Saj sem. -Jaz tudi. Pridi.
Nočeš?
Si končala s tem? Ne še?
Ne, ampak lahko vzameš.
Vzemi, v roki bom rezala.
Ni problem.
Ljudje, ki gredo od doma na šolanje, to običajno naredijo sami.
Potovanje iz mesta v mesto...
V Romuniji sem se pred desetimi leti,
to je bilo leta 2009...
Tam sem se spreobrnil in se postil za prvi ramadan.
Pol tam.
Po drugem ramadanu
sem bil zelo...
Zmeden v Romuniji.
Zakaj?
Ker so vsi prijatelji govorili, da sem nor.
Tudi družina ni bila za to.
Bali so se, da mi bo nekdo opral možgane.
In da bom postal terorist.
Tako mislijo o islamu v Romuniji.
Pa sem rekel, prav.
Všeč mi je Koran in rad bi se naučil več,
pa sem šel v Jordanijo.
Tu sem slišal za različne vrste...
Ideologij.
Začel sem s salefizmom, sufizmom...
Izkoristil sem vsako priložnost da se naučim kaj o islamu.
Ljudi ni treba obsojati
ali jim govoriti, da bodo šli v pekel, če niso kot ti.
Kdo smo mi, da sodimo?
Seveda.
Njih snemaj, ne mene.
Tudi njih snemam.
Vesela sem, da sva prišla. -Mar ni čudovito?
Kdo bi si mislil. -Nikoli si nisem predstavljala takega mesta.
Preseglo je moja pričakovanja.
Na številne načine.
Ne sprašuj me več, zakaj nosim hidžab. Ne vem.
Kako se počutiš v njem?
Grdo.
Zakaj ga potem nosiš? -Ne vem.
Včasih se počutim lepo, včasih grdo.
Ne nosim pa ga zato.
Ne prihaja lepota od znotraj?
Ja, a še vedno ne vem, zakaj ga nosim.
Mogoče želim izkazati spoštovanje do ljudi v teh državah.
"Alah akbar!"
To me je zbudilo. Zaradi tega sem imela nočne more.
Meni je pa všeč. -To ni normalno.
Nekateri mogoče nočejo poslušati tega odmevanja opoldne po mestu.
Meni se to ne zdi normalno.
Morali bi vedeti, kdaj je treba moliti, ne da to stresa zidove.
Meni to vzdušje pomaga. In drugim tudi.
Zagotovo jim pomaga glede na vse te vojne okrog.
Ta vera jim je veliko pomagala.
Kako pomaga temu ljudstvu in tej državi?
Pol sveta je v vojni.
Vsak dan se spreminjam.
Vsi se vsak dan spreminjajo.
Tudi jaz se.
To je normalno. Spremembe so del našega razvoja.
Koliko kilogramov imava lahko?
Osem.
Dolgo vaju nisem videl, tujca.
Pozabila si na svojo ubogo mater in očeta.
Prisiljen sem bil iti v cerkev.
Kdo te je prisilil? Bog?
Ljudje so me poslali v cerkev, čeprav nisem veren.
To pomeni, da imaš še delo, sin.
Tega poglavja še ni konec. -Samo v Boga verjamem, ne v duhovnike.
Kdo pa verjame v duhovnike?
Vidite, kako prihaja do spora?
Kako?
Ker vsak trdno zavzema svoje stališče.
Pogovor o veri ne pelje nikamor.
Ljudje se oklepajo svojega stališča
in ga branijo do konca.
Vsak se drži svojega.
Zato je najbolje, da ne omenjamo vere.
Ni res.
S prijatelji lahko vso noč govorim o veri.
Do zore se lahko sprašujemo, zakaj je Bog tak in tak.
Nikoli se ne bi strinjali.
Ta tema je... -Tabu.
Za to živimo in umiramo, s tem se rodimo.
Temu se ne moreš ogniti. Bog ti pomagaj, če se lahko.
Tudi to je vprašanje vere.
Bog ti pomagaj, če ne verjameš.
Pravkar sem rekel, da verjamem.
Nikakor ne dojameš.
Sem rekel, da želim vino z vodo?
Kaj je to? -Rdeče vino in voda.
In kaj sem rekel?
Rdeče vino in voda. -Rekel sem belo vino brez vode.
Ravno nasprotno si mi prinesla.
Za nas eden pomeni eden. Bog ne more biti na nebu in na Zemlji
ter v duhu in telesu.
Ja, Bog je Bog, Božji sin pa Božji sin.
Spoštujem vaju in nočem sprožiti prepira.
S svojo kulturo in izobrazbo me lahko prepričaš.
To ne pomeni, da si proti meni.
Lahko samo poskusiš pojasniti,
predstaviti argumente in dokazati, da se motim.
Pravzaprav tako pravi pravoslavna vera.
Ne jaz osebno.
Razumem, a po tem, ko sem bil dolga leta kristjan,
vzgajan v tem duhu...
Misliš kot pripadnik pravoslavne cerkve.
Zame so v krščanstvu vsi isti.
Pravoslavci, katoličani, baptisti, binkoštniki.
Vsak, ki verjame v Jezusa, praznuje božič in veliko noč, je kristjan.
Pa molijo zjutraj, opoldne in zvečer?
Obvezno je petkrat.
Nimajo dela?
V Koranu piše, da je delo pomembno in da ne smeš lenariti.
Držiš ravnotežje. Delaš in si vzameš 10 minut odmora za molitev.
Potem spet delaš.
Saj ne molijo ves dan.
Tudi oni morajo vzdrževati svoje družine.
Razumem.
Prav ti je. Saj sem ti rekla, da ne hodi ven.
Sam si kriv.
Vesele praznike.
Hvala.
"Alif, lam, mim."
Ta knjiga je nedvomno vodnik
za tiste, ki se pazijo zla.
Za tiste, ki verjamejo v nevidno...
Tako velika je.
Imaš svojo delovno mizo?
Zdaj se lahko lotim dela.
Pa daj.
Po zasluženem odmoru. -Bi kavo?
Pokaži pred kamero.
Si dobro?
Mene zdrži, ne vem, ali tudi tebe.
Kot otrok sem skakal dol.
Nisi več otrok. Daj mi kamero.
Nadaljuj.
Tako.
Odnesem to?
V hlev? -Ja, nesi tja.
Ven grem.
Ona ji ni všeč.
Pravi, da jo pusti in poišči dobro dekle.
Prijateljico imam, ki ima zate 24-letno hčerko.
Misli, da je Alexandra lena.
To ni res, babica.
Tudi v mojem prejšnjem zakonu je počela isto.
Vedno isto.
Saj veš, kaj mislim.
Slišala je, da je ciganka. -Ni res.
Tako pravi.
Pravi tudi...
Veš, kaj? Nič več ne bom rekla.
V imenu milostnega Boga.
Zelo usmiljen posebej usmiljen,
vladar sodnega dne.
Rekla sem, da ne bova srečna, dokler naju tvoji starši ne sprejmejo.
To sem ti rekla tisočkrat.
Kaj predlagaš?
Zapustil si nas, Daniel! Upam, da si ponosen nase!
Povej ji resnico. Nočem je več videti!
Zapusti jo!
Kaj?
Zapusti jo! Loči se!
To dekle je bolno.
Vrni jo njeni ciganski mami!
Ona ni zate.
Kako veš, da je ciganka?
Ker je!
Zakaj... -To vsi vedo.
Vsi v Cluju vedo, da je ciganka.
Bolna ciganka, ki ne more imeti otrok!
Pošlji jo nazaj k njenim ciganom!
Dobro me poslušaj, če se ne ločiš,
ne boš ničesar podedoval.
Prav, naj obdržita bogastvo.
Romunske vnuke hočem, ne pa ciganov!
Vse bo prepisala nase, nič ti ne bo ostalo.
Loči se, slišiš?
Zelo lepo, kaj naj rečem?
Zelo zanimivo.
Slišiš?
Halo?
Vznemirjen si, jaz pa sem vznemirjena zaradi tebe.
Najino življenje je nenehna borba.
Nisem srečna, ti nisi srečen, tvoja družina ni srečna.
Ves čas sva nesrečna. Ne vem, kako dolgo bom še zdržala.
Ti pa še vedno misliš. da midva nimava prav.
Če si veren, moraš vedeti, kaj je prav in kaj ne.
Povej, kaj počnem narobe, pa bom to popravila.
Če nekaj ni v redu, to popraviva.
Ne moreš reči, da smo vsi krivi in čakati, da se vse uredi samo od sebe.
Če še vedno misliš, da smo krivi vsi,
pa poglejva, kaj morava narediti.
Prosim?
Težave je treba reševati mirno in potrpežljivo.
Katere težave? -Vse.
Kaj ima to z najinim razpravljanjem?
No, če bova...
Premisliva za trenutek.
Kakšna je razlika med imeti ali ne imeti prav?
Nobena.
Lahko noč.
Odgovori. -Povedala sem vse, kar sem mislila.
Ljubica... -Končala sem.
Mogoče pa...
Ne vem, Alexandra.
Ne morem več tako, nima smisla.
Alex!
Kako si?
Prideš dol?
"Midva ne hodiva spat jezna!" Se zavedaš, kako razburjena sem bila?
Kaj si naredil? Poskušal si, a nisi mogel.
Poskušal si. Krasno. Prekleto.
Vznemirjen sem bil, ker si bila jezna.
Ti si bil vznemirjen? -Kaj je smisel tega?
Kako to misliš, kaj je smisel?
To morava rešiti enkrat za vselej.
Kaj je smisel tega prepira?
Smisel je, da dojameš!
Da se ne vračava dan za dnem k istemu sranju.
Je tako težko imeti rad ženo?
Ki si želi samo malce utehe?
Vsaj poljub, to je vse, kar si želi.
Če si jo vznemiril, jo vsaj objemi.
Kolikokrat ti moram pojasniti?
Kako si lahko tako ponosen, da me pustiš ležati tu kot cunjo?
Po tistem, kar se je zgodilo pred nekaj dnevi.
Preveč si ponosen, da bi kaj ukrenil. Potem pa za vse kriviš mene.
Zakaj morava skozi to?
Sklepam, da te dolgo ne bo, glede na vse majice, ki si jih vzela.
Si morala res sprazniti hladilnik in shrambo?
Ne skrbi, dovolj sem ti pustila.
Ne bo te tako kmalu, kaj?
Smeti se ne bodo nesle same ven. -Kaj?
Kaj si rekla? -Še smeti nisi nesel ven.
Saj jih bom, ne skrbi. Bom že.
Danes sem se veliko naučil, če nisi opazila.
Zdaj lahko počneš, kar želiš. -Tudi prej sem lahko.
Imel bom čas celo za smeti.
Kaj je zdaj? -To je tudi moj dom.
Če je tvoj, pa živi v njem! -Pridem lahko, kadar hočem.
Res? -Ja.
Kaj naj bi moral razumeti? Kam greš?
Še vedno razmišljam. -Razmišljaš?
Zakaj sprašuješ? Me naslednjič ne boš pustil?
Mogoče ne.
Z nekom bom prišla po stvari.
Ne bom te ustavil, ne skrbi.
Tudi če prekineva, nočem, da padeva tako nizko.
Upam.
Se bova razšla, Alexandra?
Ta poskus je tvegan.
Reči, da boste prekinili vsako vez z njima,
bi ogrozilo vaše odnose
in čutili bi krivdo, da ste zapustili starše.
To hoče Alexandra. -Ne!
Slišati želim samo, da me imaš rad.
Nikoli te nisem slišala reči: "Mama, svojo ženo imam rad."
Niti enkrat nisem slišala tega.
Težka situacija, Daniel, sočustvujem z vami.
V težki situaciji ste. Karkoli boste naredili, bo nekdo trpel.
Dovolj imam.
Ko sem v nedeljo videl, kako zelo je Alexandra prizadeta in jezna,
kako zelo trpi ob tem...
Nisem vedel, kako to popraviti.
Daniel, svobodni ste. Niste več v zaporu.
Niste več zapornik. Svoboden človek ste.
Cena svobode pa je odgovornost.
Odgovorni smo za to, kar počnemo s svojo svobodo.
Starševska ljubezen lahko stopi na pot svobode, ko gre za razmerje.
Sami morate potegniti črto.
Odrasla oseba ste. Ona bo to težko sprejela.
Vedno boste njen otrok, njen eno leto star otrok.
Tako razmišljajo mame.
Pokažite ji, da ste moški
in da ste v zvezi z žensko, ki jo ljubite.
Prosite jo, naj zaradi vas spoštuje to žensko.
Saj veste, kaj mislim.
Prosim te, povej, kaj je najboljše za mojo ženo in zame
in ali je ta zakon dober za naju.
Če meniš, da imava lahko srečen zakon, ga blagoslovi.
Da bova ljudem za vzor.
Gospod, podari nam radost v zakoncih in njihovih otrocih.
Iz nas naredi vzornike za tiste, ki se te zavedajo.
Če je mogoče,
te prosim, da najinemu zakonu utreš pot.
Pomagaj nama, da premagava težave
in najdeva pot do pogovora in razumevanja.
Če ne...
Nama daj tisto, kar je najboljše za naju.
Prosim te, naj se ločitev zgodi brez težav.
Pomagaj nama, da bova nadaljevala svoje življenje.
Amen.
Ni drugega Boga, kot je Alah.
Njemu pripadata oblast in zasluge.
On daje življenje in pošilja smrt.
Bog, v tvoji službi sem.
Samo tebi gre zahvala in vse dobro,
v tebi je vsa oblast.
Ni ti enakega.
Bog, v tvoj službi sem.
Ni ti enakega.
"Alah akbar!"
Pričam, da ni drugega Boga razen Alaha.
Vesel sem, da slišim to, ljubezen moja.
Mislim, da sva se oba nekaj naučila iz tega.
Kako si?
Če bo Bog dal, se vidiva čez nekaj dni. Zelo te pogrešam.
Želim si, da bi skupaj obiskala te kraje.
Čisto zares.
Dobro, ljubezen...
Lep dan ti želim.
Pazi nase.
Vesel sem, da sem svoj dan začel s tabo.
Ja.
"Elhamdulilah."
Pogovorila se bova, ko se vrnem.
Vesel sem za vse, kar se je zgodilo in kar se dogaja.
Naj Alah uredi najino življenje, saj on ve najbolje.
Ljubim te.
Zelo te ljubim.
Veliko bom molil za naju
in vse druge.
Hej, ljubezen.
Tebe želim, ne kamere.
Pogrešal sem te.
Zelo sem te pogrešal.
Kot da te ni bilo celo večnost.
To se ti lepo poda.
Ti je všeč? -Ja.
Me veseli.
Čudovita si. -Hvala.
Ko že imaš fotoaparat, pa narediva en selfie.
Ti si zdaj moja družina. -Res?
Ja. -Tako srečna sem.
Videla bova, kako bo z najino družino.
Ljubim te. -Tudi jaz tebe.
Selfie! -Čakaj, moje pokrivalo.
MEDIATRANSLATIONS