Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1789 A FRANCIA FORRADALOM
A népet a nyomor hajszolta a forradalomba... és a forradalom is taszította bele vissza.
A franciák kiábrándultak voltak az élelmiszerhiány
és a gazdasági hanyatlás miatt.
A királyellenes franciák XVI. Lajos királyt
és 11 000 támogatóját erőszakos halálba küldték...
...majd az utolsó francia királynét, Mária Antóniát vették célba.
Ez idő alatt egy Bonaparte Napóleon nevű ambiciózus korzikai tüzértiszt
előléptetésre törekszik...
Vissza, csőcselék!
A guillotine- hoz!
Franciaország csapása!
NAPÓLEON
A terror nem több igazságtételnél.
Azonnali, szigorú, hajthatatlan.
Ilyenképpen az erény kivetülése.
Nos, ez a nő három pontban volt bűnös veletek szemben:
a nemzeti kincstár kimerítésében,
az állam kül- és belbiztonsága ellen elkövetett összeesküvésben
és az ellenség érdekeit szolgáló hazaárulásban.
Kegyelmezzünk meg a gazembereknek?
Ne!
Kegyelmezzünk meg az ártatlanoknak!
Kegyelmezzünk meg az elesetteknek!
Kegyelmezzünk meg az emberiségnek!
Jelenleg a nemzet azonnali követeléseinek demokráciával összefüggő,
elkerülhetetlen következménye...
A FRANCIA HADSEREG MEGBÍZOTTJA
A britek elfoglalták a touloni kikötőt.
Ezzel a fél francia hadiflotta ottrekedt.
Ha elveszítjük azokat a hajókat, akkor elbukik a Köztársaság.
Szerencsénkre csak 2000 fős angol csapat van Toulonban.
De kevés a tűzerőnk, és a vezetőnk egy udvari festőből lett tábornok.
Nem szükséges magát Toulont visszafoglalni.
Egy város nem a város. Egy város a kikötő.
Ha a kikötőt nem tudja tartani az angol flotta,
a város megadja magát.
Fivérem, Bonaparte kapitány, tüzérségi tisztként
tüzes ágyúgolyókat vetett be az angol hajók ellen.
Bizonyította a Köztársaság iránti elkötelezettségét.
És mit javasol, hogy foglaljuk el a kikötőt?
A kikötőt uraló erőd irányítását kell átvenni,
és megvan a város.
Példát kell statuálnunk, különben elesnek más városok.
És én a magam részéről
soha nem fogom hagyni, hogy a rojalisták vagy az angolok elfoglalják a régiómat.
Jó reggelt, uram!
TOULONI FRANCIA TÁBOR 1793. DECEMBER 16.
Carteaux tábornok?
Ott van.
Lucien, drága öcsém! Máris Toulonban vagyok.
A csapatok gyalázatos állapotban vannak, a bakáitok képzetlenek, fegyelmezetlenek.
Felszerelés és ellátmány nélkül én csak kudarcra számítok.
Vashulladékból kis mozsárágyúkat öntünk, amelyek jobban megfelelnek a tervemnek.
Ha nem járnánk sikerrel,
akkor a vezetők minket magas hivatalokra alkalmatlan korzikai bitangoknak látnának,
és anyánk ambíciói füstbe mennének.
Bizony, asszonyom! Van szeme hozzá.
- Tessék csak! - Jövő héten is itt leszek.
A britek kezén vannak a nagy ágyúk, amelyek a tengeri flottájuk felé néznek.
Ha megszerezzük őket, akkor tüzet nyitunk rájuk, és véget vetünk ennek a blokádnak.
A meglepetés ereje az előnyömre szolgál, de győzni fegyverrel fogok.
Türelmetlenül várom érkeztedet.
Fivéred: Napóleon.
Hé, te ganéj! Igen, te!
Tágulj innen! Gyerünk! Szaporán!
Vigyétek el a kibaszott kecskéket!
Nem mondom többször! Vigyétek a kibaszott kecskéket!
Vigyétek el most rögtön, ha jót akartok!
Értitek?
Leült a tűz mellé, cimborák
Beállt vidám csapatunkba
- Mindenki a helyére! - Gyorsan!
Beült a kémény mellé a sutba Az volt az ő kuckója
Ott ücsörgött, festve vén arcát
Amikor Jones sörháza új volt, cimborák
Gyorsan, gyorsan!
Amikor Jones sörháza új volt
Pint sör és palack sherry A nászhoz így tudsz bátorságot meríteni
Amikor Jones sörháza új volt
Tűz!
Megtámadtak!
Megtámadtak! Fegyverbe!
Emeljétek fel gyorsan azokat a létrákat, fiúk!
Tűz! Célra tarts!
Vigyétek fel a mozsárágyúkat!
Kész vagy?
Istenem!
- Jól van? - Jól.
A mozsárágyúkat!
Védjétek az ágyúkat!
A helyetekre!
- Vive la France! - Vive la France!
Készítsétek az ágyúkat!
Uram! Igenis, uram!
A mozsárágyúkat!
Ágyú szöge 160-ra!
- Tűz! - Tüzelni!
Junot, a tüzes ágyúgolyókat!
Tűz!
Junot, tűz!
Tűz!
- Újratöltés! - Újratöltés!
Tűz!
Vigyázz!
Bonaparte Napóleon kapitány, dandártábornoki ranggal tüntetem ki.
Éljen a Köztársaság!
Éljen a Köztársaság! Éljen a Köztársaság!
Fényes sikereket ígértem önnek, és szavamnak álltam.
Tisztelegj!
Anyának.
Franciaország jelenlegi vezetésének lelkesedése immár
megfontolatlan nagyravágyás.
És a nép megítélése szerint a guillotine használata törvénytelen szenvedély,
amelyet Robespierre irányít.
Ő alkalmatlan a kormányzásra.
Bonaparte!
Franciaország!
Egyre világosabbá válik, Robespierre polgártárs,
hogy maga a nyaktilót saját teljhatalmának megszerzésére használja!
Szót kérek!
Nincs ember e teremben, aki kifogásolta volna a módszereimet.
Ha azt mondják, hogy bűnös vagyok, akkor maguk mindannyian azok!
Ön nem a szabadság védelmezője.
Ön bírónak, esküdtnek és hóhérnak tekintette magát, nemde?
Maga rosszabb, mint Julius Caesar! Rosszabb, mint a cézár!
Maguk itt mindannyian árulók!
Tartóztassák le!
Kapjuk el!
Mellélőtt.
Várja a guillotine, barátom.
A „RÉMURALOM” VÉGE 1794. JÚLIUS 27.
41 500 FOGLYOT ENGEDTEK SZABADON
A TÚLÉLŐK BÁLJA PÁRIZS, 1794 NYARA
Egy hetes, asszonyom.
Új osztást!
Tegyék meg tétjeiket!
Megint hetes.
Nem. Nem nyert.
Első kiszálló. Ez az enyém.
Miért bámul engem?
Bámulnám?
- Nem bámultam. - Igen.
Nem bámult?
De igen.
Le sem tudtam venni a szemem az arcáról.
Mi ez a maskara magán?
Ez az uniformisom.
Én vezettem a touloni francia győzelmet.
Ne árulja el a nevét!
Tábornok?
Egy ifjú fiatalember kívánja látni.
A neve Eugène Beauharnais.
Polgártárs!
Bonaparte tábornok!
Igen?
A nevem Eugène Beauharnais, Jozefina Beauharnais fia.
Mit akarsz?
Apám kardját.
Elvették tőle, mielőtt letartóztatták és kivégezték.
Na és?
Nagyon sokat jelentene nekem és anyámnak, ha visszakapnánk.
Ez minden, ami maradt nekünk belőle.
A kard egy fegyver.
Nem engedhetem, hogy a polgároknak fegyver legyen a birtokukban.
A kard számomra relikvia, hogy emlékezhessek drága néhai édesapámra.
Meglehet, de ettől függetlenül fegyver.
Fiatalember, miért vagy itt?
Anyám azt mondta, hogy ön az egyetlen, akinek hatalmában áll visszaadni a kardot.
Ezek itt mind olyan tisztekéi voltak, akiket halálra ítéltek.
Senkinek nem jutott eszébe rájuk írni a neveket?
Nem, nincsenek rajtuk nevek.
Bonaparte tábornok?
Köszönöm!
Szükséges bemutatkoznom?
Nem, tábornok.
Helyes.
Elismerésem a családanyának a pompás munkájáért.
Nem óhajt közelebb ülni?
Szerelmesnek nézek ki?
Nem talál benne semmi vonzót?
De.
Akkor talán ez elég is.
Ne becsülje alá önnön báját!
BEAUHARNAIS POLGÁRTÁRSNŐ SZÍVÉLYES ÜDVÖZLETÉT KÜLDI
BONAPARTE NAPÓLEONNAK, ÉS A TÁRSASÁGA NYÚJTOTTA ÖRÖMRE VÁGYIK
Amikor rám néz, akkor arisztokratát lát?
Nem.
A férjemnek nem egy szeretője volt.
És az összes végignézte, mikor lefejezték.
A börtönben azt mondták, csak úgy élhetem túl, ha állapotos leszek.
Szóval, tábornok...
kell-e figyelmeztetnem a botlásaimra?
Nem, asszonyom.
Gondot jelent önnek, hogy hol voltam?
Nem, asszonyom.
Ha lepillant, meglepetést lát majd.
És ha egyszer látta, onnan mindig vágyni fog rá.
Franciaország népe, lóvá tesznek minket! Mi vagyunk többen!
Elfoglalhatjuk a Nemzeti Konventet!
Éljen a király! Éljen a király!
Bizonyára látta már az utcán a felfordulást.
Igen.
A Közjóléti Bizottság úgy véli,
hogy ez a csőcselék meg fogja támadni az Ötszázak Tanácsát.
Kevesebb mint 4000 katonám van, és a fegyverzetnek is szűkében vagyok.
Sablons-ban van 40 ágyú. Három órán belül ide tudom hozatni.
Ez a csőcselék 20 000-es.
Igen.
Másodparancsnokomként mit szándékozna tenni,
ha a védelmi feladatot átruháznák önre?
Elfogadnám, azzal a feltétellel, hogy belátásom szerint cselekedhetek.
Beleszólás nélkül.
Másodparancsnokként nem vállalom.
KIRÁLYPÁRTI FELKELÉS 1795. OKTÓBER 5.
Gyerünk!
Tűz!
Az 1792. szeptember 20-i törvénynek megfelelően
Marie-Josèphe-Rose Tascher,
született 1767. június 23-án, Martinique szigetén,
férjéül fogadja Bonaparte Napóleont,
aki 1768 februárjában született a korzikai Ajaccióban.
Elfogadja?
- Igen. - Igen.
És ön elfogadja?
Igen. El.
Ezennel házastársaknak nyilvánítom önöket.
A Köztársaság megmentőjére!
És Bonaparte őnagyságára!
Bonaparte őnagyságára!
Ez az illető itt mellettem?
A kardomat akarja.
Adja ég, hogy fiunk foganjon e derék munkából!
Drága Jozefina!
Nagy Sándor és Julius Caesar nyomdokaiban járok.
Egyiptom felszabadítására küldtek.
EGYIPTOM 1798. JÚLIUS
Negyvenezer katonám van,
a látvány ámulatba ejtő, és fullasztó a hőség.
Már meghódítottam Itáliát, amely konfliktus nélkül megadta magát.
A Direktórium jóváhagyta tervem, hogy a keleti birodalmán keresztül
támadjam meg Angliát.
Ám eredményeim csekélynek tűnnek, mivel távol tartanak minket egymástól.
Drága hitvesem!
Az irántad érzett szerelmem egyfajta halál.
Számomra nincs más túlélés, csak tebenned.
Üdvözlöm újra!
Mivel foglalatoskodsz?
Nem jön tőled levél.
Jó reggelt, Lucille!
Ha szeretnél, naponta kétszer írnál.
Mondd, hogy nincsenek kígyók az ágyadban,
a lábad között, abban, ami az enyém!
Okvetlenül írj, hogy elmondd,
tudod, hogy minden képzeletet felülmúlóan szeretlek,
hogy csak te tudsz nekem örömet szerezni!
Vannak bizonyos korlátai, hogy mit mondhatok el önnek?
Nem kéne lenniük.
Mondhatok valamit, megkockáztatva, hogy magánjellegű fájdalmat okoz?
Igen.
A felesége szeretőt tart, Hippolyte Charlesnak hívják.
- Azt várja, hogy ezt elhiggyem? - Igen.
Hogy a feleségem ilyet tenne velem?
Igen.
Nem kap desszertet. Távozhat!
Soha nem hazudnék önnek.
Honnan tud erről?
Lucille a szeretőm. Szokott írni.
Jozefina társalkodónője a szeretője?
Készítsenek elő két fregattot és két kisebb hajót a legnagyobb titokban!
Hazamegyek.
Napóleon,
ezt dezertálásnak fogják tartani.
Kléber tábornokot tájékoztatják a kinevezéséről, miután távoztam.
Napóleon, a győzedelmes!
ELFOGOTT LEVELEKBEN A FELSZARVAZOTT TÁBORNOK KENDŐZETLEN BÁNATA
BONAPARTE KÖNNYFOLTOS LEVELEI HŰTLEN HITVESÉNEK
Hol a feleségem?
Lyonba utazott az ön üdvözlésére.
Nekem te ne hazudj! Hol a feleségem?
Ma délelőtt ment el, tábornok.
- Lyonba? - Igen, uram.
Az egész világ tud az érkezésemről, csak a feleségem nem?
Miféle teremtmény vagy te?
Hogy vehetsz ennyire semmibe engem és az érzéseimet?
Önző kis disznó vagy!
Ilyen kevésre tartasz?
Nem. Dehogy.
Akkor miért?
Azért, mert egy mi vagy? Mondd ki!
Bocsánat!
Ez nem elég.
- Mit akarsz, mit mondjak? - Mondd azt,
hogy én vagyok a legfontosabb dolog a világon!
Az vagy.
- Mondd ki! - Te vagy...
Te vagy a legfontosabb dolog az életemben, a világon. Te egy...
- És nélkülem nem vagy semmi. - Semmi vagyok.
És bármit megteszel!
Bármit megteszek.
Nem olyan fából vagyok, mint mások.
Nem mardos a kisszerűek kételye.
Szörnyeteg vagy.
Sajnállak.
Nagy ember akarsz lenni?
Nélkülem nem vagy semmi.
Mondd ki!
Csak egy vadember vagy, aki nélkülem semmi.
Csak egy vadember vagyok, aki nélküled semmi.
Igen.
Semmi vagy nélkülem vagy az anyád nélkül.
Az anyám...
Voltak kalandjaid?
Persze hogy voltak.
És szeretted őket?
Nem. Nem szerettem őket.
Szemrevalóak voltak?
Igen, páran.
Megfeleltek a célra.
Jobban, mint én?
Kevesebbet sírtak. Az vonzóbbá tette őket.
Ne...
Ne hagyj el! Kérlek, ne hagyj el!
Csak ne hagyj el!
Nem kell, hogy megbocsáss. Csak ígérd meg, hogy nem mész el többet!
Miért hagyta magára a csapatait Egyiptomban?
Polgártársak...
melyik országban vagyunk?
Mert nem hasonlít arra a Franciaországra, amelyet elhagytam.
Távollétemben ki feleljen a kormányzásáért?
Mert maga ne, Gohier polgártárs!
Ne is maga!
Maga meg egész biztosan ne! Bár a haragos tekintet kiválóan megy.
Ne is maga, Barras!
Se maga, Talleyrand.
Se maga, Sieyès.
Akkor ki?
Ki legyen a vezető? Fouché, van ötlete?
Nincs?
Arra tértem vissza, hogy Franciaország csődbe ment.
Pénzt nyomtatnak, amit órákon belül elköltenek,
Itáliát lerohanta az osztrák-orosz sereg,
Hollandiát elfoglalta a brit-orosz sereg,
és úgy fest, magát Franciaországot is közelgő invázió fenyegeti.
És mégis önök azok, akik cserbenhagyással vádolnak.
Ráadásul kiderült, hogy a feleségem szajha.
Az egyetlen, amiben minden francia polgár egyetért, hogy maga a mi császárunk.
Mit akar?
Nos...
a nép elfogadja az uralmamat, ha megkapom a támogatását.
Bár magához hasonlóan én is hiszem, hogy a Direktórium korrupt.
De együtt megóvhatjuk ezt az országot a királyság visszaállításától,
és megőrizhetjük a forradalom eszméit.
És hiszem, hogy a hatalom megragadása lehetséges
az ön segítségével, a megfelelő percben.
És szerintem ez a megfelelő perc.
Tehát azt várja tőlem, hogy katonai támogatást nyújtsak?
Én a jól időzített, jól kivitelezett államcsínyt várom...
amely három konzul kezébe adná a hatalmat:
az enyémbe, Ducos-éba...
és a magáéba.
A győztes oldalra invitálom.
Ez egy egyszerű lemondólevél, amelyet szeretnénk, ha ön...
Nem írok alá semmit!
Össze is hugyozhatja magát, akkor sem írok alá semmit!
Uraim!
Kinek a műve ez?
Jó reggelt, Paul!
Nagyon leegyszerűsítem ezt az ön számára.
Olyan iratok vannak nálam, melyek közlik a Tanácsból való lemondását.
Vissza kell vonulnia, még mielőtt elfogyasztja a reggelijét, kérem!
Üzenem nekik, hogy örömmel térek vissza az egyszerű polgári ranghoz.
Átadom.
Néhány úr érkezett önhöz.
Moulins polgártárs, lemondólevelet hoztunk, amelyet alá kell írnia.
- Nem. Éppen reggelizem. - Nem.
Élvezettel fogyasztom az ízletes reggelit.
Skandallum! Megeszem a reggelimet, mielőtt egy ujjal is hozzám érnek!
- Ne! - Jó étvágyat a reggelihez!
AZ ÁLLAMCSÍNY 1799. NOVEMBER 9.
Elnök úr!
Eljött az ideje, hogy magyarázatot követeljünk.
Halljuk, halljuk!
Ezen vészhelyzeti ülésen összeállítjuk a jelöltek listáját
egy új Direktóriumhoz, a fenyegetés kezelésére...
a rojalisták fenyegetésének kezelésére.
Határozat elfogadására kértek fel minket,
miszerint ideiglenes kormány alakul e három konzul vezetésével:
Bonaparte tábornok, Sieyès polgártárs és Roger Ducos.
Hol van a Direktórium öt tagja?
Varázsütésre eltűntek?
Hát így állunk, katonákkal körülvéve, elszigetelten, Párizstól távol.
Rendet!
Egyre világosabbá válik,
hogy a fivére, Bonaparte Napóleon,
katonai ereje fitogtatásával törvényen kívüli módjára cselekszik.
Esküszöm, megoldom az ügyet!
És hogy ez egy nevetséges és silányan végrehajtott hatalomátvétel.
Egy hataloméhes jöttment.
Elég!
Ha felmerülne a kérdés, hogy mi folyik itt, én majd megmondom!
Hogy merészeli?
Ez... Maga két lábbal tiporja az alkotmányt!
- Maga... - Fogják le!
Fogják le!
- Tartóztassák le! - Állítsák meg!
Rosseb!
Öljék meg!
Eresszenek ki!
Jól van!
Tőrrel felfegyverzett képviselők terrorizálnak minket!
És ezek az őrültek törvényen kívülivé tették magukat azzal,
hogy az ország szabadságára támadtak!
- Meg akarnak ölni! - Meg akarják ölni.
Nyissák ki az ajtót!
Eresszenek ki minket!
Megölöm a bátyámat, ha elárulja a francia nép szabadságát!
Befelé, rajta!
Rosseb!
Mozgás! Gyerünk, vissza! Vissza!
Szaporán!
- Vissza! Gyerünk, vissza! - Vissza! El az útból!
Mozgás! Vissza!
Sok sikert, bátyám!
Félreállni!
Szavazzunk?
Hová megyünk?
Borítsunk fátylat a civódásainkra!
Szükségem van rá, hogy a legkedvesebb barátom légy.
Az ajtón túl van sorsunk.
Fegyverrel tisztelegj!
- Első konzul úr! - Uram!
Méltóságos asszonyom!
- Bonaparte polgártárs! - Bonaparte polgártárs!
- Első konzul úr! - Bonaparte polgártárs!
Első konzul úr!
Gyere, kicsikém!
Befekhetsz a gazdád ágyába!
Üdvözlöm, asszonyom!
Üdvözlöm, jó estét!
Anyám, Avignon hercege.
Örvendek!
Ő lenne Jozefina?
- Anyám, Jozefina. Jozefina, az anyám. - Örülök, hogy látom!
Az ott Charles.
Erre!
„Őfelsége! Anglia és Franciaország eltékozolja gazdagságát.”
Hadd próbáljam újra!
Királyi felség, Anglia és Franciaország
- eltékozolja gazdagságát... - Őfelsége.
Mit mondtam?
„Királyi felséget.”
„Királyi fel”...
Őfelsége! Anglia és Franciaország eltékozolja gazdagságát.
Én nem röstellem magamhoz ragadni a kezdeményezést.
Úgy vélem, kellően bizonyítottam az egész világ számára,
hogy nem rettenek meg a háború eshetőségétől.
De a szívbéli óhajom a béke Anglia és Franciaország számára.
Olvasd vissza!
Értesítettem minden külföldi hatalmat a konzuli kinevezéséről,
leveleket intéztem minden külföldi diplomáciai képviselőhöz,
és úgy értesültem, barátságos békeajánlatot tett Angliának.
AZ ELSŐ KONZUL TANÁCSADÓJA
Caulaincourt!
Nekem az kell magától, hogy segítsen jobban kiismerni
az orosz Sándor cárt.
A cárt Anglia vagy Franciaország szövetségesének tekintené?
Nos, úgy vélem, az angliai kereskedelmi kapcsolatai előnyösebbek,
mint a franciaországiak.
És mit tud, milyen a britek befolyása az orosz udvarra?
Nem tudom, de meglehetősen erőteljesnek képzelem.
Erőteljesnek?
Milyen ember? Írja le!
Nos, fiatal.
Hiú.
Népszerű, és szeretne az is maradni.
Népszerű?
Igazán?
A legnagyobb félelme, hogy az ágyában gyilkolják meg, mint az apját.
Így a szeszélye veszélyes arra nézve, aki utoljára felkeltette a figyelmét.
Tehát szüksége van egy szövetségesre, akit barátjának is nevezhet.
KÜLÜGYMINISZTER
Senki többet!
Minő meglepetés!
Öröm önt társaságban látni.
Bocsássanak meg, uraim!
Jó estét! Próbálnék némi pénzt veszíteni.
Nos hát, ha lement a kör, akkor csatlakozhatna hozzám.
A törzsasztalomnál ülök.
Igazán pompás gondolat.
Jó estét!
Hallotta?
Őfelsége ma békeajánlatot tartalmazó levelet kapott az első konzultól.
Talleyrand úr, lehetek őszinte?
Természetesen.
Ausztria koalíciója Angliával olyan erős helyzetet jelent Franciaországgal szemben,
hogy önöknek ezek a békeajánlatok egyértelműen
csak a francia közvélemény szempontjából érdekesek.
Ó, barátom!
Nagyon jól ismer.
Igen, való igaz. Napóleon a közvélemény kegyeit keresi.
Ám figyelmeztetem önt, hogy éppannyira áhítja,
mint bárki más a világtörténelem során.
Így azt javaslom, tisztelettel,
hogy fogadják el ezt a kis békeajánlatot tőle...
vagy elszenvedik a következményeit valakitől, aki mindenáron békét akar.
Lord Whitworth, az angol nagykövet megérkezett, konzul úr.
Ne nézzem rám úgy, mintha nem tudná, mit fogok mondani!
Értesült a királyának írott békeajánlatomról?
Nem.
Meg kell ismételnem?
Nem, nem szükséges.
Vegye ezt figyelmeztetésnek a királya számára!
Kételyek között és félelemben fogom tartani önöket.
A határaik felé és a hátuk mögé pislognak majd,
és előbb-utóbb francia módra fognak élni.
Több békeajánlatot nem írok,
és az azonnali válasz elmaradását tiszteletlenségnek veszem!
Nagynak hiszik magukat, csak mert hajóik vannak!
Kár, hogy egy ily nagyszerű embernek nincs semmi modora.
Igen?
Elégedett?
Olyat készül mondani, ami majd feldühít?
Bízzunk benne, hogy nem!
Az európai családok nem tartják többre egy korzikai bitangnál.
Ezért aztán
javasolnék valamit, ami régóta várat magára.
Azt javaslom, hogy adja fel Franciaország első konzuljának szerepét,
és a címe legyen eztán „győzedelmes konzul”!
Más néven: „király”.
Mi az?
„Király.”
Igen, király.
Király?
Most lett kész a hajam.
Úgy, ahogy te szereted.
Ó, te piszkos alak! Most lett kész a hajam.
Nekem van a legszebb feleségem.
Én... Rendben, akkor gyere!
Kalapot le!
Add a kezed!
- Érzed? - Mit?
Érzed ezt?
Ez a tiéd.
A tiéd.
Köszönöm!
Hagyd abba!
Miért nem vagy állapotos?
Ez kérdés vagy vád?
Eleinte kérdés volt.
Mostanra vád.
Nos, jártam dr. Corvisart-nál, és nem tudja, mi a magyarázata.
Csak annyit mondott, tegyem azt, amit Madame de Rémusat.
Mégpedig?
Mégpedig azt...
hogy reményteli gondolatok közepette, vörösbort fogyasztva,
az Aix-la-Chapelle-i vízben fürdőzöm a doktor tanácsára.
És miért nem tetted meg?
Az első konzul hitveseként nem tudtam rá időt szakítani.
Temérdek időmet felemészti, hogy eltakarítsak utánad.
Szakíts rá időt!
Nem kell elmagyaráznom ennek a fontosságát, igaz?
Mi az, örököst akarsz?
Méghozzá azonnal!
Ó, teremtőm!
KORONÁZÁS 1804. DECEMBER 2.
Isten erősítsen meg az ő trónján,
és adja Krisztus urunk, hogy vele uralkodhass az ő örök királyságában!
Franciaország koronáját a csatornában találtam.
Kardom hegyével felvettem, majd megtisztogattam...
most pedig a saját fejemre helyezem.
A legdicsőbb, a legfenségesebb Napóleon,
a franciák császára,
ezennel megkoronáztatott és trónra emeltetett!
Éljen a császár!
Nem támogatom ezt az ötletet.
Évekig húzódó viták után válást javasol.
Láthatja, milyen kettősek az érzéseim.
Nem vagyok nagyravágyó.
Soha nem üzentem hadat senkinek.
Nem.
Ön a legnagyobb vezető a világtörténelemben,
és a világ egyetlen esélye a békére.
A birodalom biztonsága és a világbéke egy örökösön múlik.
Csak lehetőség volt.
És akkoriban ezt mondtam.
Jól mulatsz?
Én népünk védelmére háborúzni fogok,
és a hitvesem nem tud nekem örököst adni.
Ha ma este nem fogan meg a gyermekünk,
akkor elválunk.
Nem volt tán elég testi szerelem e házban, hogy gyermek foganjon belőle?
De igen, volt.
Hosszú éveken át. Éveken át.
És nem csupán velem.
És mégis terméketlen vagy.
Te pedig kövér.
Élvezettel eszem. Igaz.
A sors hozott ide.
A sors hozta nekem ezt a báránybordát.
Jozefina!
Gyere ide!
Gyere!
Szeretem a tehetségedet és az ízlésedet.
És a távollétem alatt hiányozni fog a bájod.
És a méltóságod.
És vissza fogok jönni hozzád.
A mai győzelemre! Hm?
Nézze, rám mindig számíthat, Ferenc!
I. SÁNDOR OROSZORSZÁG CÁRJA
De meg kell vallanom, hogy elragadott a csatatér izgalma.
Nem fogom félrevezetni, Sándor.
I. FERENC AUSZTRIA CSÁSZÁRA
Ez az ellene vívott csata kegyetlen és rémisztő lesz.
1805. DECEMBER 2.
Gyerünk!
Védekezőállásba!
Drága jó feleségem, Jozefina!
Teremtőm, de hideg van itt! Hiányzik a melegséged.
A mai napon ünnepeljük koronázásunk első évfordulóját.
Korábbi szövetségesem az ellenségemhez állt.
Az orosz Sándor cár összefogott az osztrák herceggel.
Azt hallottam, hogy tanulmányozta a háború művészetét,
és próbálja ellesni a harci taktikámat.
Több tüzet!
Próbál leutánozni,
de csak egy kisfiú, aki szörnyű bakot fog lőni.
Biztosra veszem, hogy ma újabb győzelem babérjait aratom le a seregemmel.
Híved: Napóleon.
Hé, kössétek le hátul! Cövekeljétek le azt a sarkot!
Ez az!
Rosseb!
Felség!
Észrevettek minket.
Helyes.
Pihenjenek le az emberek!
GY-L-G-É.
Gyalogság észlelve.
K-Z-D.
Közelednek!
Állásba!
- Állásba! - Állásba!
- Talpra, emberek! Készüljetek! - Állásba!
Gyerünk, felkelni!
Várjatok!
Kész!
Várjatok! Hadd higgyék, hogy előnyben vannak!
Tűz!
Tüzeljetek!
Tüzet nyiss!
Mehet a gyalogság!
Foglaljátok el a pozíciójukat! Szaporán!
Elfoglalni!
Lovasság nyugatról! Kapjátok őket oldalba!
Hátra! Visszavonulás!
Visszavonulás!
Csapda!
Visszavonulás!
- Ágyúkat kitakarni! - Az ágyúkat!
- Tűz! - Tűz!
Újratöltés!
Maradjatok az egyik oldalon!
Le a jégről!
Adjuk fel, uram! Kelepcébe estünk!
Le a jégről! Visszavonulás!
Vágjátok el az útjukat!
Ferenc! Milyen kellemes végre találkozni önnel!
Fáradjon be a melegre!
- Köszönöm! - Kérem, bocsásson meg!
Ez a palota jutott nekem az elmúlt két hónapban.
Nagyon kellemesnek tűnik. Kiválóan kihasználja az adottságait.
Nos, a csatatéren megtesszük, amit tudunk.
Igen, így van, nemde?
Olyan jó végre egy másik császárral találkozni!
Megkérdezhetem, hogy hol van Sándor?
Megvárjuk, hogy megérkezzen, mielőtt elkezdjük?
Nem hinném, hogy csatlakozna hozzánk.
Magánkívül van a dühtől.
Tudom, hogy dicséret illeti önt, amiért belehajszolt egy ekkora baklövésbe.
- Baklövésbe? - Igen.
Milyen baklövést követett el?
Hogy itt beszélgetek önnel, elfogadva a meghívást e béketárgyalásra,
és nem használtam ki a győzelmemet.
Foglyul ejthettem volna az egész orosz és osztrák hadsereget.
Igen.
De végül is így kevesebb könny hull majd.
És tudom, hogy emlékezni fog e kedves gesztusra. Igaz?
Köszönöm!
Koccintunk?
A barátságra, a dicsőséges békére és Európa érdekeire!
Burgundi.
Vársz! Hé, hó!
Hú, nem szabad ugatnunk! Jól van!
Okos kiskutyám. Okos kutya!
Gyere! Ül!
Ideje, hogy leleplezzük ezt a rejtélyt, császári felség!
Tudni akarom, ki az oka, te vagy Jozefina.
Ennek érdekében egy nagyon praktikus kísérletet fogunk végrehajtani.
A folyosó végén... Vedd el...
Rád vár ruhátlanul, a fogadásodra készen,
a 18 éves Eléonore Denuelle de La Plaigne.
Barna hajú, barna szemű.
És a tárgya ennek az, nos,
aligha kellemetlen feladatnak, hogy meglássuk, tudsz-e gyermeket nemzeni.
Ezzel választ kapunk arra a kínzó kérdésre,
hogy ki tart vissza kit attól, hogy Franciaországnak trónörököse legyen.
Indulhatunk?
Kaphatnék még egyet?
Várandós a lány.
Teherbe ejtetted.
Tudom, nem találkoztam vele.
Mikor fogod követelni a válásunkat?
Hát nem csodálatos?
Az egyetlen nőtől, akit valaha szerettem, és akinek mindent a lába elé tettem.
Belefáradtam, hogy várjak a közlésedre, amiről tudom, hogy eljön.
Ha ragaszkodsz hozzá.
Meg fogom könnyíteni neked.
Tudom, hogy törvénytelen gyermeked fog születni.
Ha sikerül, és fiam születik, akit magaménak mondhatok,
azt akarom, hogy légy tanú a színjátékban, hogy a császárné gyermekágyban van.
Felség,
arra kér, hogy hazudjak az örököse anyjának kilétéről.
Így is lehet fogalmazni, igen.
Felség, megtiszteltetés és természetesen kötelességem,
hogy azt tegyem, amit óhajt tőlem.
Ám ha megkérdeznek, nem mondhatok mást, csak az igazságot.
És bármily fájdalmas is,
az igazság az, hogy a császárné már nem tudja gyermekkel megajándékozni.
Drága jó Jozefinám!
Tudod, mennyire szerettelek.
Neked, és csakis neked tartozom hálával
azért a néhány percnyi boldogságért, amely megadatott nekem ezen a világon.
A sorsom hatalmasabb az akaratomnál.
És érzéseimnek meg kell hajolniuk népem érdekei előtt.
A frigy felbontására irányuló császári rendelet
Napóleon császár és Jozefina császárné között.
„Népem óhaja, hogy e trón, hová a gondviselés helyezett,
a gyermekeimre szálljon.
Azonban elvesztettem a reményt, hogy frigyemben gyermekeim szülessenek
szeretett hitvesemtől, Jozefina császárnétól.
Arra jutottam, csakis az állam javát szem előtt tartva,
hogy életem többéves szakaszát ezennel lezárom.”
Tizenöt éven át aranyoztad be az életemet.
Emlékei mindörökre a szívembe vésődtek.
„Házasságunk Franciaország jólétének útjába állt.
Megfosztatott attól, hogy egy napon kormányzását
a gondviselés által küldött férfi leszármazottjai vegyék át,
hogy begyógyítsák a szörnyű forradalom okozta sebeket,
visszaadják a hitet, a trón becsületét, és elhozzák a társadalmi rendet.”
Elnézést!
- Felség! Várj! - Rajta! Nem, ide hallgass! Rendben?
A hazádért tesszük. Erről van szó, érted?
Most pedig mondd!
Mondd!
„Házasságunk Franciaország jólétének útjába állt.
Miközben beleegyezem frigyünk felbontásába,
mivel ezt kell tennem, ez érzéseimen mit sem változtat.
A császár bennem mindig legigazabb barátjára lel majd.”
Felség!
Az imént mondtad ki azt a szót, mely örökre elválaszt minket.
Mindig téves becsvágyad volt...
MALMAISON-KASTÉLY RUEIL, FRANCIAORSZÁG
...és lesz is minden tetted iránymutatója.
Mindazonáltal
soha ne kételkedj azon őszinte óhajomban, hogy boldog légy!
Hadd nyújtson legalább ez némi vigaszt szenvedéseimre!
- Híved: Jozefina. - Köszönöm!
- Jó reggelt, asszonyom! - Köszönöm. Hogy hívnak?
- Fleur. - Fleur. Örülök!
Hiányzol.
Bezzeg most kellemesnek tűnik a házas élet.
Eddig nagy bátorságról tettél tanúbizonyságot.
Továbbra is ki kell tartanod.
Ne engedd magad búskomorságba esni!
Boldogan vagy a legszebb.
Kérlek, óvd az egészséged!
Becses számomra.
Írsz majd nekem holnap?
És holnapután?
Igen.
És azután?
- És azután? - Igen.
Jó.
Egy angol követ megkérdőjelezte a háborús indítékaimat.
A TILSITI BÉKE FRANCIAORSZÁG ÉS OROSZORSZÁG SZÖVETSÉGE
1807. JÚLIUS
Azt mondta: „Maguk, franciák csak a pénzért harcolnak,
míg mi, angolok a becsületért.”
Azt feleltem: „Mindenki azért küzd, amiben hiányt szenved.”
Ez nem a maga története. Ez nem magával történt, ugye?
Dehogynem.
- Persze, magával... - Hogy érti?
Ugyanez a mondás járja velünk és a törökökkel.
Igazán?
Az angolokban nincs becsület. Ebben nincs vita.
Ide hallgasson, van...
Semmiben nem érthetnénk jobban egyet, mint az angolok utálatában.
Meg kell vallanom, hogy valójában...
nagy öröm és megtiszteltetés lenne, ha fivéremnek hívhatnám.
Van rá egy mód, hogy a fivérének hívjon.
Tegnap este a vacsoránál...
elbűvölt a húga.
Van kérője?
Sajnálatos, de van. Az oldenburgi hercegé lesz a keze, attól tartok.
És mi a helyzet a húgával? Anna?
Megkérték már hivatalosan Anna kezét?
Nos, nézze, Anna csak 15 éves!
Részletkérdés.
Barátságunk az Anglia iránti közös bizalmatlanságra épül.
Ha tartjuk a kontinentális blokádot, akkor megfojtjuk a kereskedelmüket,
és a legszentebb jogainkért harcolunk.
Ez az, ami fontos kettőnk között.
Támadt egy gondolatom!
- Nem. - Mondja csak!
- Elmondjam? - Megkérem rá.
Képzeljen el egy hadsereget! Ötvenezer embert!
Köztük oroszokat, franciákat, talán még osztrákokat is.
Konstantinápolyon át Ázsiába vonulva
csak az Eufráteszig kell eljutniuk,
hogy Anglia megremegjen és térdre kényszerüljön
a kontinens előtt.
Ez hihetetlen.
Koccintsunk!
- Magára! - Ránk!
Őfelsége, Napóleon császár, hivatalos ajánlatot kíván tenni Ausztriának
és őfelségének, Ferenc királynak,
miszerint megkéri Mária Lujza főhercegnő kezét.
A legidősebb leányáét.
Nem.
Ez egyesítené Ausztriát és Franciaországot
a házasság megbonthatatlan kötelékében.
Ez valami tréfa?
Noha én talán mókásnak találom... de őfelsége bizonnyal nem annak szánja.
Kellemesen utazott?
Csodásan. Köszönöm!
Maga igen apró teremtés.
Nem ehhez vagyok szokva.
Ön milyennek talál?
Hasonlítok a portrémra?
Ó, igen. Csak még fessebb és erősebb.
Maga is fessebb, még gyönyörűbb.
Remélem, elégedett a választásával.
Én is ezt remélem. Óhajtja megtekinteni a hálószobát?
Igen, köszönöm!
Őfelsége, a fia.
Szervusz!
Tűz!
Az én kis királyom.
Hó!
Ó, drága gyermek!
Egy nap majd megérted, mit áldoztam fel érted.
Drága Jozefinám, ma bánatos vagyok.
Sándor cár ellenem fordult, amivel Oroszország lerohanására kényszerített.
Eldöntötte, megnyitja kikötőit Angliának,
miközben a franciákat megadóztatja.
El kell űznöm búskomorságomat, és megindulni Moszkva felé.
OROSZORSZÁG MEGSZÁLLÁSA 1812. JÚNIUS
Meggyőztem Európa vezetőit elhatározásomról,
és ilyenképp én vagyok a francia, osztrák, olasz, német és lengyel
egyesült erők parancsnoka.
A jövőmben csakis sikert látok.
Vonalat tarts! Egyszerre!
Előre!
Lépést tarts!
Fedezékbe!
Lebukni!
Földre! Földre!
Utánuk!
Hó!
- Vissza! Hátra! Visszavonulás! - Visszavonulás!
BOROGYINO 1812. SZEPTEMBER 7.
FRANCIA VESZTESÉG: 28 000 FŐ
Drága Jozefinám!
Azért írok, mert épp most nyertem meg a mai nagy csatát.
Holnap folytatjuk az előrenyomulást.
Moszkva már csupán 320 kilométerre van.
Mindvégig csakis rád gondolok. Őszinte híved.
Majdnem ott vagyunk.
Köszönöm, uram!
- Köszönöm, admirális! - Ti vagytok Austerlitz oroszlánjai.
Hol vagytok?
Ez egy 300 000 lelkes város.
Mindenki elment volna?
Kicsi fiú!
Merre vagy?
Nem kell félni!
Csak egy kicsit elnadrágollak.
Nem túl szép dolog, ugye?
Az ő becsületük csorbul, nem az enyém.
Méltósággal kell veszíteni.
Ki tette ezt?
Ők.
Nem, ők nem tehették. Légy észnél!
Ki gyújtotta a tüzeket?
Felség, ők voltak.
Inkább felgyújtja a saját városát, semmint hogy velem tárgyaljon.
Nem hittem, hogy van hozzá mersze.
Nos, akkor elmegyünk Szentpétervárra, és azt is felgyújtatjuk vele.
Túl sok időt elfecséreltünk.
Egyenesen az orosz télbe menetelnénk,
olyan lovakkal, amelyek nem ilyen időjáráshoz szoktak.
Ha visszamegyünk Lengyelországba, akkor kivárhatjuk a téli hónapokat.
Napóleon! Leveleid enyhet adó írként hatnak szívemre.
Féltelek.
Ne feledd, csak én ismerem az egészséged, a félelmeidet!
Oly gyengéden köszönöm őket, amilyen gyengéden foglak örökké szeretni.
Jozefina.
Barátnőm, Jozefina!
„Barátnőm.”
Idegenül hat e szót neked leírnom.
Mindig is sokkal többet jelentettél ennél.
A gondos szervezés ellenére fennakadások voltak az ellátásban.
Betegségtől és éhségtől szenvedünk, sokan dezertálnak.
Győzünk!
- Mi vagy a kozákok? - Mi.
Jozefina! Elpártolt mellőlem a szerencse.
Tudom, hogy a sors ezt tartogatja számomra.
1812. DECEMBER
Szavaid a fülembe csengenek.
Nélküled nem vagyok semmi.
A 600 000 emberből, akiket Oroszországba küldött, csupán 40 000 tért vissza.
Ennek okán minden további nélkül száműzetésbe kell vonulnia.
Ausztria, Poroszország, Oroszország és Anglia szövetségi koalíciója,
a francia Államtanács beleegyezésével,
szuverenitást biztosít önnek Elba szigetén,
továbbá kétmillió frank jövedelmet a francia alapból,
és ellátást a Bonaparte család, valamint Mária Lujza császárné számára.
Ezen felül Jozefina császárné is megtarthatja minden birtokát,
és egymillió frankban meghatározott éves jövedelmet biztosítunk számára.
Hőn szeretem Franciaországot.
Csakis a dicsőségére vágytam.
Sosem hoznék rá szerencsétlenséget.
Azt akarják, hogy lemondjak.
Legyen, lemondok!
ELBA SZIGETE 1814. MÁJUS
Őfelsége!
Császárné!
Parancsoljon!
Jozefina, Jozefina.
El vagyok bűvölve.
De...
nem kell bezárkóznia csak azért, mert ő nincs itt.
Tudom, milyen érzés, ha alábecsülik az embert.
De a szeme, a bája és a bátorsága
ott van bent.
Az az öné, és használhatja.
LÁTTÁK A CÁRT, AMINT JOZEFINA CSÁSZÁRNÉNAK CSAPJA A SZELET PÁRIZSI OTTHONÁBAN
GIRNYÓ RÉGI MADÁRKÁJA MEGINT KIRÖPPENT A FÉSZEKBŐL
Drága Jozefina!
Az enyém vagy. Mindig is az leszel.
Nem bírom tovább.
Már 300 napot töltöttem el ezen a sziklán,
és készen állok a hazatérésre, hogy visszaköveteljem, ami az enyém:
téged és Franciaországot.
Lefoglalom a hajódat.
Ha nem ingerelsz fel, akkor nem kell tartanod tőlem.
Napóleon!
Virág vagyok, mely szirmait kibontva mosolyog a napfényre,
mit sem tudva a közelgő viharról, amely le fog törni,
és leveleket szór fel a mennyek felé.
Jöjj sietve, barátom!
Legyen szíves, tátsa ki a száját!
Köszönöm!
Nos, a mellkasa megtelt váladékkal. A torka gyulladt.
Ágynyugalmat javaslok.
De jön Napóleon.
Nagyon nem lenne bölcs látogatókat fogadnia.
De jön Napóleon.
Értem.
Gondoskodjanak a kényelméről!
Hó!
Felség!
Beszélhetsz!
Bonaparte, felség. Visszatért.
Egy hajó ért partot ma reggel Antibes-nál,
és menetelnek.
Bonaparte Napóleon Párizs felé menetel.
Még!
Felség!
Jó napot, ezredes!
Felség!
Marchand tábornok,
XVIII. Lajos francia király kormánya védelmében,
kéri a fegyvereik átadását és a menetelés megszakítását,
hogy letartóztathassák és visszaszállíthassák a szigetére.
Tájékoztatná a tábornokot, hogy beszélni óhajtok vele?
Nem fogok harcolni a saját ötödik seregemmel.
Uram!
Beszélni kíván önnel.
Vigyázz!
Kész!
Az ötödik ezred katonái, felismertek?
Felismertek, katonák?
Igenis, felség!
Hiányoztok.
Bánatos sóvárgással gondolok a hazámra...
és a közös győzelmeinkre.
Haza akarok térni.
Csatlakoztok hozzám?
Éljen a császár!
- Éljen a császár! - Éljen a császár!
Május 26-án elküldtünk dr. Corvisart-ért,
aki a mellkasában felgyűlt váladékot és torokgyulladást állapított meg.
Torokgyík támadta meg.
Május 29-én megkapta az utolsó kenetet, és meghalt.
Senkinek nem jutott eszébe értesíteni?
Hortenzia!
Engem...
Engem okolsz?
Nem okollak.
Persze hogy nem.
Nem én viselem az anyádat ért
szerencsétlenségek terhét.
Kérem a neki írott leveleimet!
Sajnálom, nincsenek nálam. Az inasa ellopta őket.
Hol tartotta?
A hálószobájában, az ágya melletti szekrényben.
Mit csinált velük az inas?
Eladta őket.
Bocsánat!
Megbocsátok.
Bonaparte Napóleon lerombolta...
BÉCSI KONGRESSZUS 1815. MÁRCIUS
...az egyetlen címet, amelytől a puszta létezése függött.
A szövetségesek létrehoznak...
WELLINGTON HERCEGE
...egy sereget Franciaország és Belgium határai mentén.
Hetvenezer angol katonából
és 120 000 porosz katonából.
Ez a féreg megrágta az európai gazdaságokat,
míg a gazdák hortyogtak.
Már régen oda kellett volna csapnunk.
Túszként tartotta fogva a világot önhittségével,
telhetetlen hataloméhségével
és azzal, hogy híján van a legegyszerűbb jó modornak is.
Nélküle újra jól alszunk majd mindannyian.
Azt hiszem, mindannyiunk szívéből szólok, mikor azt mondom, csak azt sajnálom,
hogy egyáltalán hagytuk élni ezt a férget.
Kétszázötvenezer ember van az árulóval.
Huszonötezer ember, 125 000 ember
és 100 000 ember...
a mi 125 000 emberünk ellen.
Ez szárazföldi csata.
Erről a britek nem tudják, hogy kell, én viszont igen.
Gyorsan kell lecsapni Wellingtonra és Blücherre.
Külön kell őket legyőzni.
Meg kell akadályozni, hogy egyesítsék az erőiket itt.
1815. JÚNIUS 18.
Jó reggelt!
A poroszok előrenyomulnak.
Meg kéne kezdenünk a támadást.
Meg kell várnunk, hogy felszáradjon a sár.
Képtelenség, hogy Blücher időben ideérjen. Wellingtont ebédig legyőzöm.
Ha csak tehetem, mindig kerülöm, hogy megázzak.
Mit mondjak az embereknek?
Mondd nekik, hogy állítsák el az esőt!
- Utat! - Alakzatba!
Eljött az időtök, fiúk! Itt a ti időtök!
Nyissátok ki a fületeket!
A mai napi parancs a türelem. A türelem győzedelmeskedni fog.
Muszáj megtartanunk ezt a földet!
Hadd jöjjenek ők hozzánk!
Hurrá!
Gyerünk, fiúk! Gyerünk!
Hó!
Jó reggelt, Blücher tábornok!
- Jó reggelt! - Mikorra teszi az érkezésüket, uram?
- Tiszt? - Úgy öt óra múlva.
Úgy öt óra múlva!
Gyerünk, fiúk! Gyerünk, fiúk!
Hát ott van ő.
Úgy fest, hogy éppen alszik.
Az egyetlen, aminek nem tudsz ellenállni, barátom, az a frontális támadás.
Lássuk, hogy tudja ez a tábornok megtámadni az állásunkat!
Uram! Látom a császárt. Engedélyezi a tüzelést?
Természetesen nem.
A seregeket vezető tábornokoknak jobb dolguk is akad,
mint hogy egymást lőjék.
Ne lőj, lövész, vagy halálbüntetés vár!
Gyerünk, fiúk! Rajta!
Utat a hírnöknek!
Blücher 18-19 kilométerre van, uram.
Figyelem, utánam!
- Blücher 18-19 kilométerre van, uram. - Krisztusom!
- Óránként jelentést kérek! - Igenis, uram!
Utat a hírnöknek! Engedjétek át!
Poroszok az út mentén, 19 kilométerre.
Porosz csapatokat láttak az úton, felség. Tizenkilenc kilométerre.
Készítsétek az ágyúkat!
Gyerünk! Mozgás!
Kész! Az ágyúk készen állnak!
Az ágyúk készen állnak!
Elállt az eső, uram.
Tüzelésre felkészülni!
- Tűz! - Tűz!
Fedezékbe!
Egyenesen a lőállásba! Tovább!
Kitörésre felkészülni! Felkészülni!
Kitörésre felkészülni!
Állítsátok át 195-re!
Állítsátok 195-re!
Ágyú szöge 195.
Beállítva!
Tüzelésre felkészülni! Tűz!
Tűz!
Lebukni! Hetedik, vegyétek át!
- El az útból! - Kitartás, emberek!
Gyalogság, kitörés!
Századot elhagyni!
Menet indul!
Alakzatba! Most!
Vonalat tartani!
Csatlakozás!
Második hullám, kitörés! Mindent bele, emberek!
Vonalat tartani!
Ágyúkat!
Tűz!
Felkészülni!
Kitartás!
Tűz!
Te ott, vedd át azt az ágyút!
Tűz!
Zárjátok a rést!
Vonalat tartani!
Előcsatározók, tovább, előre!
Alakzatba!
Tüzet nyiss!
Tartsátok őket távol! Tűz!
Rajta! Ne egyesülhessenek!
...támadópozícióba!
Mozgás, fiúk! Tovább! Tovább, fiúk!
Hó!
Poroszok az úton, nyolc kilométerre.
Nyolc kilométer, talán kevesebb.
Cselekednünk kell, mielőtt ideérnek.
Kifelé!
Lovasság!
Támadás!
Lovasság fogadására felkészülni!
Muszáj megtartani a földünket. Tartsatok ki az utolsó emberig!
Nem győzhetnek le minket!
Különben mit mondanának Angliában?
- Vonalat tartani! - Szorosan!
Igazodni! Alakzatot tartani!
Éljen a császár!
Század, állj!
Négyzetalakzat!
Éljen a császár!
Egyes szakasz, tűz! Kettes szakasz, tűz!
Mihez kezdjünk, uram? Nem tudunk áttörni.
Kergessétek őket tovább! Vissza négyzetbe!
Mutassátok meg a brit pengéteket!
Fegyverrel tisztelegj!
Tisztelegj!
Megérkeztek a poroszok.
Az elsők már a dombtetőn, felség.
Át kell jutnunk rajtuk!
Négyzetet megtörni!
Szuronyt szegezz!
Veletek van a császárotok! Ti vagytok Austerlitz oroszlánjai!
Ne adjátok fel!
A hazáért és a dicsőségért!
Vállat a vállnak! Vonalakba!
Vállat a vállnak!
Gyalogság, előre!
Zászlóalj!
Előre!
Vonalat tartani!
Gyalogosok, tűz!
Második vonal, tűz!
Támadásra felkészülni!
Támadás!
Rajta! Adjatok nekik!
Előre!
Lovasság, előre, uram?
Lovasság, előre!
Ellentámadásra felkészülni!
Emberek, indulás! Teljes támogatás!
Nem. Nem bír magával.
Uram, Blücher.
Istennek hála!
Felség!
Gyertek, nézzétek, hogy étkezik egy francia!
Ez az!
A csatát megnyertem. A háború ezzel véget ér.
HMS BELLEROPHON - PLYMOUTH 1815. JÚLIUS
Rangidős tiszt a fedélzeten!
Jó napot!
Én vagyok az első, aki beismeri, ha hibázott. De soha nem szoktam.
Ugyanis ez geometria.
Pontosan tudom, hová kell az ágyúkat elhelyezni.
Csakhogy tragikus módon nem tudom átadni ezt a tudást a tábornagyaimnak.
Talán ez lehet a legnehezebb dolog az életben.
Elfogadni mások kudarcait.
Ti ne csináljátok!
Bátorítsátok a nagyságot!
Vigyázzon a fejére, uram!
- Mit keresnek itt? - Uram, ők kadétok. Rajonganak érte.
Tüntesse el őket!
Kifelé! Szaporán!
- Felség... - Jó reggelt, tábornok!
Elragadó fiúk.
Leülhetek?
Parancsoljon!
No és ez a reggeli!
Már tudom, miért ilyen sikeres a haditengerészete. Köszönöm!
Még sosem fordultam meg a vidéki Angliában.
Gondolom, kedvelni fogom Cotswoldsot...
lágyan ívelő dombok, szelíd fények.
Drága uram, épp csak egy paraszthajszálon múlt,
hogy elkerülte az a végzet, hogy lelőjék.
Attól tartok, politikailag lehetetlen
a brit kormány számára, hogy engedélyezze az Angliában maradását.
Felvehet három tisztet és 12 szolgálót,
hogy elkísérjék a száműzetésbe.
A száműzetése Szent Ilona szigetére korlátozódik,
ahol Hudson Lowe kormányzó és családja felügyelete alatt lesz.
Szent...
Ilona. Egy apró sziget.
Valójában inkább csak egy szikla.
Afrika partjaitól kicsit több mint 1600 kilométerre.
Azt hallottam, hogy nagyon szép, nyugodt. Lesz ideje elmélkedni.
A levelezését figyelni fogják,
a jelenlétét naponta kétszer ellenőrzi a beosztott tiszt.
SZÁMŰZETÉS SZENT ILONA SZIGETÉRE 1815. OKTÓBER 15.
Kötélzetet igazítani! Vitorlákat felhúzni!
A fedélközbe!
Mihez kezdesz most? Borzasztó, hogy egyedül látlak.
Eljössz hozzám? Meg fogok bocsátani?
Én édes, konok császárom!
Elengedtelek, és hagytam, hogy tönkremenj.
Legközelebb én leszek a császár,
és azt teszed majd, amit mondok.
Nos, igazad volt.
Minden éjjel fohászkodom, hogy lássalak álmomban.
És amikor látlak, elfordulsz.
Lányok, mi Franciaország fővárosa?
Párizs.
És Oroszországé?
Pétervár. És előtte Moszkva.
Moszkva. És ki égette porig Moszkvát?
Nem tudom, uram.
Én.
Én úgy tudom, uram, az oroszok tették, hogy megszabaduljanak a franciáktól.
Ki mondta ezt neked?
Köztudomású, uram.
Eredjetek! Eredjetek játszani!
En garde!
Elmondhatom, mi vár rád nálam?
Titok. Majd megmutatom, ha megérkeztél.
Jöjj hozzám, Napóleon! Próbáljuk meg újra!
BONAPARTE NAPÓLEON 1821. MÁJUS 5-ÉN HALT MEG,
6 ÉVNYI SZÁMŰZETÉST KÖVETŐEN SZENT ILONÁN.
KATONAI PÁLYAFUTÁSA SORÁN 61 CSATÁT VEZETETT...
TOULON: 6000 HALOTT MARENGO: 12 000 HALOTT
AUSTERLITZ: 16 500 HALOTT BOROGYINO: 71 000 HALOTT
WATERLOO: 47 000 HALOTT (EGY NAP ALATT) OROSZORSZÁGI HADJÁRAT: 460 000 HALOTT
1793-1815 KÖZÖTT: TÖBB MINT 3 000 000 HALOTT
UTOLSÓ SZAVAI A KÖVETKEZŐK VOLTAK...
FRANCIAORSZÁG...
HADSEREG...
JOZEFINA
LULUNAK
A feliratot fordította: Binder Natália