Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1789 M. PRANCŪZIJOS REVOLIUCIJA
Vargas pastūmėja žmones į revoliuciją... o revoliucija juos – į vargą.
Prancūzus išvargino maisto trūkumas
ir išplitusi ekonominė depresija.
Antirojalistai netrukus pasiųs karalių Liudviką XVI
ir 11 000 jo šalininkų į žiaurią mirtį
ir sieks tą patį padaryti paskutinei Prancūzijos karalienei Marijai Antuanetei.
Tuo metu paaukštinimo siekia ambicingasis artilerijos karininkas
Napoleonas Bonapartas...
Atgal, nenaudėliai.
Į giljotiną ją.
Dievo bausmė Prancūzijai!
Teroras yra viso labo teisingumas.
Staigus, aštrus, griežtas.
Todėl tai – dorybės emanacija.
Ji prieš jus buvo kalta trimis punktais:
tautos iždo iššvaistymu,
sąmokslu prieš vidinį bei išorinį šalies saugumą
ir, veikdama priešų naudai, ji išdavė šalį.
Pasigailėti piktadarių?
Ne.
Pasigailėti nekaltųjų.
Pasigailėti nuskriaustųjų.
Pasigailėti žmogiškumo.
Neišvengiamas demokratijos ryšio
su tautos būtiniausiais poreikiais rezultatas...
POLAS BARASAS PRANCŪZIJOS KARIUOMENĖS KOMISARAS
Britų laivynas užėmė Tulono uostą.
Ten liko įstrigusi Prancūzijos flotilės pusė.
Jei prarasim šiuos laivus, Respublika žlugs.
Mūsų laimei, Tulone tik 2 000 Anglijos karių.
Bet mums trūksta artilerijos, o generolas – buvęs dvaro dailininkas.
Viso Tulono užkariauti nebūtina.
Miestas nėra miestas. Miestas yra uostas.
Jei anglų flotilė neapgins uosto,
miestas privalės pasiduoti.
Mano brolis kapitonas Bonapartas, artilerijos karininkas,
parengė anglų laivų apšaudymo iš patrankų planą.
Jis yra įrodęs savo ištikimybę Respublikai.
O kaip siūlote užimti uostą?
Užimkit pagrindinę uosto tvirtovę
ir turėsite visą miestą.
Privalome parodyti pavyzdį, antraip kiti miestai irgi bus užimti.
O ir aš asmeniškai
neleisiu rojalistams ar anglams užgrobti savo šalies.
Labas rytas, pone.
PRANCŪZIJOS KARINĖ STOVYKLA TULONE 1793 M. GRUODŽIO 16 D.
Kur generolas Karto?
Ten.
Mano brangus broli Liusjenai, aš jau Tulone.
Kareiviai prastos būklės, o šauktiniai neparuošti ir nedrausmingi.
Be ginkluotės ir išteklių mūsų laukia pralaimėjimas.
Metalo atliekas lydom į mažesnes mortyras, tinkančias mano planui.
Jei mums nepavyks,
valdžiai būsim tik Korsikos karštakošiai, netinkami valdyt kraštą,
o mūsų motinos ambicijos nebus įgyvendintos.
Taip, ponia. Turit puikų skonį.
- Prašom. - Būsiu čia už savaitės.
Britai turi stambias patrankas, nukreiptas į savo flotilę nuo kranto.
Užėmę jas, apšaudysime jomis anglus ir užbaigsime šią blokadą.
Netikėtumas – mano sąjungininkas, bet laimėsiu artilerija.
Negaliu laukti, kol atvyksi.
Tavo brolis Napoleonas.
Ei, mulki! Taip, tu!
Traukis. Nagi, lauk iš čia!
Ginkit šalin tas ožkas!
Paskutinis įspėjimas! Šalin ožkas!
Tučtuojau gink jas šalin!
Supratai?
Sėdo jis arčiau ugnies
Kartu su puikia mūsų įgula
- Į vietą. - Greičiau!
Sėdėjo prie židinio kampe
Sėdėjo, kol įraudo senas veidas
Su Džonso šviežiu alumi
Greičiau!
Su Džonso šviežiu alumi
Alus ir šeris Padėjo jiems įveikti kalnus
Džonso šviežias alus
Ugnis!
Mus puola!
Mus puola! Čiupkit ginklus!
Greičiau kopėčias, vyrai!
Ugnis! Šaudykit juos!
Užkelkite mortyras!
Pasiruošęs, žirge?
O Dieve!
- Sveikas? - Viskas gerai.
Mortyras!
Saugot patrankas!
Į vietas!
- Vive la France! - Vive la France!
Užtaisyt patrankas!
Pone! Taip, pone.
Mortyras!
Keliam 160 laipsnių.
- Ugnis! - Ugnis!
Džuno, patrankos šūviai!
Ugnis!
Džuno, ugnis!
Ugnis!
- Užtaisyt! - Užtaisyt.
Ugnis!
Prie peties!
Kapitone Napoleonai Bonapartai, suteikiu jums brigados generolo laipsnį.
Tegyvuoja Respublika!
Žadėjau jums nuostabią sėkmę ir savo žodį tesėjau.
Rikiuotė, lygiuot!
Motinai.
Dabartinė Prancūzijos vadovybė nuo entuziazmo perėjo
prie beatodairiškų ambicijų.
O giljotina liaudžiai – įstatymais neribojamas protrūkis,
išaukštintas Robespjero.
Jis negali valdyti.
Bonapartai.
Prancūzija!
Akivaizdu, pilieti Robespjerai,
jog giljotiną naudojate maksimaliam savo valdžios užtikrinimui!
Leiskit pasakyti!
Čia neatsiras nė vieno žmogaus, prieštaravusio mano metodams.
Jei sakote, kad aš kaltas, vadinasi, jūs visi kalti!
Joks jūs ne laisvės gynėjas.
Jūs pats paskyrėte save teisėju ir baudėju, tiesa?
Jūs blogiau už Cezarį! Blogiau už Cezarį!
Jūs visi esate išdavikai!
Suimkite jį!
Laikykit jį.
Nepataikėte.
Giljotina, mano drauge.
„TERORO POLITIKOS“ PABAIGA 1794 M. LIEPOS 27 D.
PALEISTA 41 500 KALINIŲ
IŠGYVENUSIŲJŲ POKYLIS PARYŽIUS, 1794 M. VASARA
Septyniukė, ponia.
Dalink.
Padalink dar sykį.
Jūsų statymas.
Vėl septyniukė.
Ne. Nelaimėjote.
Iškrisiu pirma. Tai mano.
Kodėl spoksote į mane?
Ar aš?
Nespoksau.
Nejaugi?
Taip.
Spoksojau į jūsų veidą.
Kokį čia kostiumą vilkite?
Tai mano uniforma.
Vadovavau Prancūzijos pergalei Tulone.
Nesakykite man savo vardo.
Generole?
Pas jus atėjo labai jaunas ponaitis.
Vardu Juženas Boarnė.
Pilieti.
Generole Bonapartai.
Taip?
Aš – Juženas Boarnė, Žozefinos Boarnė sūnus.
Ko tau reikia?
Tėvo kardo.
Jį iš jo atėmė, tėvą sulaikė ir įvykdė jam mirties bausmę.
Taip?
Mudu su motina labai norėtume jį susigrąžinti.
Tai vienintelis jo likęs daiktas.
Kardas – ginklas.
Negaliu leisti, kad piliečiai turėtų ginklų.
Šis kardas būtų man velionio tėvo atminimas.
Galbūt, bet tai vis tiek ginklas.
Jaunuoli, kodėl jūs čia atėjote?
Motina sakė, kad jūs vienintelis, galintis grąžinti mums šį kardą.
Tai – myriop nuteistų kariškių kardai.
Ar niekam nešovė į galvą prikabint savininkų vardus?
Ne, vardų nėra.
Generole Bonapartai?
Ačiū.
Ar tai pakankama priežastis man prisistatyti?
Ne, generole.
Puiku.
Perduokite komplimentus puikiam šios šeimos virėjui.
Nenorėtumėte prisėsti arčiau?
Ar atrodau įsimylėjusi?
Ar jis jums neatrodo atstumiantis?
Ne.
Tuomet gal to pakanka.
Vertinkite savo malonę.
PILIETĖ BOARNĖ SIUNČIA LINKĖJIMŲ NAPOLEONUI BONAPARTUI
IR PAGEIDAUJA SUSITIKTI
Ar žiūrėdamas į mane matote aristokratę?
Ne.
Mano vyras turėjo ne vieną meilužę.
Visos jos stebėjo jo nukirsdinimą.
Kalėjime man pasakė, jog jei noriu išgyventi, turiu pastoti.
Taigi, generole,
ar turiu įspėti jus apie savo abejotiną elgesį?
Ne, ponia.
Ar nerimaujate dėl to, kur buvau?
Ne, ponia.
Jei pažvelgsite žemiau, pamatysite staigmeną.
O pamatęs, trokšite jos amžinai.
Prancūzijos žmonės, nesileiskite kvailinami. Mūsų daugiau!
Mes galim užimti Konventą!
Tegyvuoja karalius!
Neabejoju, kad matėt chaosą gatvėse.
Taip.
Komitetas nuogąstauja,
jog minia rengiasi pulti Tarybą.
Karių neturiu nė 4 000 ir dar mažiau ginklų.
Sablone – 40 patrankų. Galiu paliepti jas atgabenti čia per tris valandas.
Mus gali užpult gal 20 000 žmonių.
Taip.
Kaip mano pavaduotojas, ką darytumėte,
jei jums būtų liepta vadovauti gynybai?
Sutikčiau su sąlyga, jog man būtų leista elgtis savo nuožiūra.
Be jokių trukdžių.
Nevykdysiu šios užduoties kaip pavaduotojas.
ROJALISTŲ MAIŠTAS 1795 M. SPALIO 5 D.
Nagi!
Ugnis!
Pagal 1792 m. rugsėjo 20 d. įstatymą,
Mari Žozefa Roza Tašė,
gimusi 1767 m. birželio 23 d. Martinikoje,
sutinka vesti Napoleoną Bonapartą,
gimusį 1768 m. vasarį Ajače, Korsikoje.
Ar jūs sutinkate?
- Taip. - Sutinku.
Ar jūs sutinkate?
Taip. Sutinku.
Skelbiu jus susituokus.
Už Respublikos gelbėtoją!
Ir už ponią Bonapart.
Už ponią Bonapart.
Tas vyras šalia manęs?
Jis nori mano kardo.
Lai šios pastangos atneša mums sūnų.
Brangi Žozefina,
keliauju Aleksandro Didžiojo ir Cezario keliais,
ketindamas išlaisvinti Egiptą.
EGIPTAS 1798 M. LIEPA
Su manim 40 000 kareivių,
vaizdai – stebuklingi, o oras – troškiai karštas.
Užkariavau Italiją, kuri pasidavė be kovos.
Direktorija patvirtino mano Anglijos puolimo
per jų rytinę imperiją planą.
Tačiau mano pasiekimai atrodo menki, nes jie mus skiria.
Brangi žmona,
mano meilė tau – savotiška mirtis.
Išgyventi galiu tik tavyje.
Dar sykį labas.
Ką veiki?
Negaunu iš tavęs laiškų.
Labas rytas, Liusile.
Jei mylėtum mane, rašytum man dukart per dieną.
Tik nesakyk, kad tavo lovoje,
tarp kojų, tame, kas priklauso man, įsirangė gyvatės.
Parašyk man,
kad supranti, jog myliu tave beribe meile,
kad tik tu viena mane patenkini.
Ar yra kažkas, ko negaliu tau sakyti?
Neturėtų būti.
Ar man derėtų tau sakyt ir tai, kas tave gali įskaudinti?
Taip.
Pas tavo žmoną lankosi meilužis, toks Ipolitas Čarlzas.
- Manai, kad patikėsiu? - Taip.
Mano žmona taip gali pasielgti?
Taip.
Deserto negausi. Išeik.
Aš tau niekada nemeluočiau.
Iš kur tai žinai?
Liusilė – mano meilužė. Ji man rašo.
Žozefinos freilina tavo meilužė?
Kuo slapčiausiai paruošk dvi frigatas ir du mažesnius laivus.
Grįžtu namo.
Napoleonai,
tai bus suprasta kaip dezertyravimas.
Man išvykus, vadovavimą perims generolas Kleberas.
Pergalingasis Napoleonas!
PERIMTI RAGUOTO GENEROLO LAIŠKAI ATSKLEISTAS JO SKAUSMAS
AŠAROMIS SULAISTYTI BONAPARTO LAIŠKAI JO NEIŠTIKIMAI JAUNAI ŽMONAI
Kur mano žmona?
Išvyko į Lioną jūsų pasitikti.
Nemeluok man. Kur mano žmona?
Ji išvyko šiandien, generole.
- Į Lioną? - Taip, pone.
Visas pasaulis žino apie mano atvykimą, o mano žmona – ne?
Kas tu per padaras?
Kaip tau galiu nerūpėti nei aš, nei mano jausmai?
Savanaudė kiaulė.
Ar aš tau nieko vertas?
Ne, netiesa.
Tai kodėl?
Todėl, kad esi kas? Ištark.
Atleisk man.
To nepakanka.
- Ką nori, kad pasakyčiau? - Noriu, kad pasakytum,
jog aš esu svarbiausias žmogus pasaulyje!
Tai tiesa.
- Ištark! - Tu esi...
Esi svarbiausias žmogus mano gyvenime, visame pasaulyje. Tu...
- Ir be manęs tu esi niekas. - Aš niekas.
Ir tu padarysi viską!
Padarysiu viską.
Aš sutvertas kitaip nei kiti vyrai.
Nesaugumas man nebūdingas.
Elgiesi kaip gyvulys.
Man tavęs gaila.
Trokšti tapt didžiu?
Esi niekas be manęs.
Ištark tai.
Ištark.
Be manęs tu – niekam tikęs stuobrys.\
Be tavęs aš – niekam tikęs stuobrys.
Taip.
Esi niekas be manęs ir savo motinos.
Mano motina...
Turėjai moterų?
Žinoma.
Ar mylėjai jas?
Ne. Nemylėjau.
Ar jos buvo gražios?
Taip, kai kurios.
Juk tam jos ir buvo skirtos.
Gražesnės už mane?
Jos mažiau verkė. Todėl buvo patrauklesnės.
Tik ne...
Nepalik manęs. Prašau, nepalik manęs.
Tik nepalik manęs.
Gali neatleisti man, tik pažadėk, kad daugiau nepaliksi.
Kas privertė jus palikti savo dalinius Egipte?
Piliečiai...
kokioje mes šalyje?
Aš išvykau iš kitokios Prancūzijos.
Kas turėtų būti atsakingas už jos valdymą, kol esu išvykęs?
Jūs nesate atsakingas, pilieti Gojė.
Ir ne jūs.
Ir tikrai ne jūs, nors žvelgiate rūsčiai.
Ir ne jūs, Barasai.
Ar jūs, Taleranai.
Ar jūs, Sejesai.
Tuomet kas?
Kas turėtų likti atsakingas? Fušė, turite minčių?
Ne?
Grįžęs į Prancūziją radau ją bankrutavusią.
Spausdinančią pinigus, kurie išleidžiami per kelias valandas,
austrai ir rusai šeimininkauja Italijoje,
anglai ir rusai užgrobę Olandiją
ir grasina netrukus pulti Prancūziją.
O jūs kaltinate mane dezertyravimu.
Lyg man būtų maža naujienos apie žmonos paleistuvystes.
Visi prancūzai sutiktų, jog jūs – mūsų Cezaris.
Ko jūs norit?
Na...
Tauta priimtų mano valdymą, jei jūs palaikytumėte mane.
Kaip ir jūs, manau, jog Direktorija korumpuota.
Tačiau kartu išgelbėtumėme šią šalį nuo monarchijos sugrąžinimo
ir išsaugotume Revoliucijos idėjas.
Ir tikiu, kad galėčiau perimti valdžią
su jūsų pagalba tinkamu metu.
O tinkamas metas, manau, dabar.
Norite, kad būčiau jūsų kardas?
Noriu, kad valstybės perversmas, įvykdytas tinkamai ir reikiamu metu,
padėtų perimti valdžią trims konsulams –
man, Diuko
ir jums.
Kviečiu jus prisijungti prie laiminčiųjų.
Šį paprastą atsistatydinimo raštą...
Nieko aš nepasirašysiu.
Apsimyšite, kol priversite mane kažką pasirašyti!
Ponai.
Kieno tai darbas?
Labas rytas, Polai.
Aš tau supaprastinsiu procedūrą.
Atnešiau tavo atsistatydinimo iš Tarybos dokumentus.
Privalai atsistatydinti iki pusryčių, prašyčiau.
Perduok jiems, jog su džiaugsmu grįžtu į paprastų piliečių gretas.
Būtinai.
Pas jus – keli ponai.
Pilieti Mulonai, atnešėme jums pasirašyti atsistatydinimo raštą.
- Ne. Aš pusryčiauju. - Ne.
Aš valgau sočius pusryčius.
Koks įžūlumas! Nelieskite manęs, kol nepapusryčiavau!
- Ne! - Skanių pusryčių.
PERVERSMAS 1799 M. LAPKRIČIO 9 D.
Direktoriau!
Atėjo metas pasiaiškinti.
Teisingai!
Šis susirinkimas skubiai sušauktas, kad sudarytume kandidatų sąrašą
į naują Direktoriją tvarkytis su...
su rojalistų grėsme.
Mūsų prašoma patvirtinti rezoliuciją
dėl laikinos vyriausybės formavimo iš trijų konsulų:
generolo Bonaparto ir piliečių Sejeso bei Rožero Diuko.
Kur tie penki Direktorijos asmenys?
Stebuklingai pradingo?
O mes – čia, apsupti ginkluotų pajėgų, atkirsti toli nuo Paryžiaus.
Tvarkos!
Tampa vis labiau akivaizdu,
jog jūsų brolis, Napoleonas Bonapartas,
naudodamasis savo karine galia, elgiasi it nusikaltėlis.
Prisiekiu išspręsti tai.
Ir tai – absurdiškas bei nevykusiai vykdomas perversmas.
Valdžios ištroškęs išsišokėlis.
Pakaks!
Jei turit klausimų, į visus juos atsakysiu.
Kaip jūs drįstate!
Tai Konstitucijos pažeidimas!
- Jūs... - Laikykit jį!
Čiupkit jį!
- Sulaikykite jį! - Laikykite jį!
O, velnias!
Užmuškit jį!
Praleiskit!
Taip.
Mus terorizuoja valdininkai su durklais!
Šie bepročiai nusikalstamu būdu kėsinasi
į mūsų šalies laisvę!
- Jie kėsinasi mane užmušti! - Jie kėsinasi jį užmušti.
Atidarykit!
Išleiskite mus!
Aš nudėsiu savo brolį, jei jis išduos Prancūzijos tautos laisvę!
Į vidų!
Po galais.
Iš kelio. Atgal.
Judinkitės!
- Atgal. - Traukitės. Iš kelio.
Judinkitės. Atgal.
Sėkmės, broli.
Praleiskite.
Balsuosim?
Kur mes einam?
Lai mudviejų pykčiai lieka praeity.
Man reikia, kad būtum mano jautriausia draugė.
Už šių durų – mūsų likimas.
Gerbt ginklu!
- Pirmasis konsule. - Milorde.
Miledi.
- Pilieti Bonapartai. - Pilieti Bonapartai.
- Pirmasis konsule. - Pilieti Bonapartai.
Pirmasis konsule.
Eikš, mažule.
Šok į lovą pas savo poną.
Sveiki, ponia!
Sveiki, labas vakaras.
Mama, Avinjono hercogas.
Malonu susipažinti.
Čia turbūt Žozefina?
- Mama, Žozefina. Žozefina, mama. - Smagu jus matyti.
Ten Čarlzas.
Čionai.
„Jūsų didenybe, Anglija ir Prancūzija švaisto veltui savo gerovę.“
Dar kartą.
Jūsų karališkoji didenybe, Anglija ir Prancūzija
- švaisto veltui savo gerovę... - Jūsų didenybe.
O kaip aš pasakiau?
„Jūsų karališkoji didenybe.“
„Jūsų karališkoji di...“
Jūsų didenybe, Anglija ir Prancūzija veltui švaisto savo gerovę.
Man ne gėda imtis šios iniciatyvos.
Manau, jau pakankamai tvirtai parodžiau pasauliui,
kad karo aš nebijau.
Tačiau iš tiesų aš trokštu taikos Anglijai ir Prancūzijai.
Dar sykį paskaityk.
Informavau visas užsienio valstybes apie jūsų tapsmą Konsulu,
parašiau laiškus visiems diplomatiniams užsienio atstovams,
ir suprantu, jog ėmėtės žingsnių taikos susitarimui su Anglija.
ARMANAS DE KALENKORAS PIRMOJO KONSULO PATARĖJAS
Kalenkorai.
Man reikia, kad padėtum man geriau suprasti
Rusijos carą Aleksandrą.
Kaip manai, jis gali būt Anglijos ar Prancūzijos sąjungininkas?
Manyčiau, kad prekyba su Anglija jam teikia daugiau naudos
nei prekyba su Prancūzija.
Ar žinai apie britų įtaką Rusijos dvare?
Ne, bet manau, jog ji gana stipri.
Stipri?
Koks jis žmogus? Apibūdink jį.
Jis jaunas.
Tuščiagarbis.
Jis populiarus ir nori tokiu likti.
Populiarus?
Rimtai?
Labiausiai jis bijo būt nužudytas lovoje, kaip jo tėvas.
Todėl jis pavojingai permainingas kiekvienam, kas patraukia jo dėmesį.
Vadinasi, jam reikia sąjungininko, kurį galėtų vadint draugu.
ČARLZAS DE TALERANAS UŽSIENIO REIKALŲ MINISTRAS
Daugiau jokių statymų.
Kokia staigmena.
Kaip smagu jus čia matyti.
Atleiskite, ponai.
Labas vakaras. Mėginu pralaimėti šiek tiek pinigų.
Gal prisijunkite prie manęs po šios partijos?
Aš – prie savo įprastinio stalo.
Puiki mintis.
Gero vakaro.
Girdėjote?
Šiandien jūsų didenybė gavo laišką su taikos pasiūlymu iš Pirmojo konsulo.
Mesjė Taleranai, galiu kalbėti atvirai?
Žinoma.
Austrijos ir Anglijos koalicija prieš Prancūziją yra tokia stipri,
jog šie taikos pasiūlymai yra aiškiai
skirti Prancūzijos viešajai nuomonei.
Mano drauge.
Jūs puikiai mane pažįstate.
Taip, tiesa. Napoleoną domina viešoji nuomonė.
Bet įspėju jus, jis jos trokšta taip,
kaip netroško joks kitas žmogus pasaulio istorijoje.
Todėl siūlau jums, su visa pagarba,
priimti šį taikos pasiūlymą iš jo...
arba priimti pasekmes iš žmogaus, siekiančio taikos bet kuria kaina.
Anglijos ambasadorius lordas Vitvortas atvyko, Konsule.
Nežiūrėkite į mane taip, lyg nežinotumėte, ką jums pasakysiu.
Ar žinote apie mano laišką su taikos pasiūlymu jūsų karaliui?
Nežinau.
Gal man jį pakartoti?
Ne, neverta.
Aš įspėju jūsų karalių.
Laikysiu jus nuolatinėje įtampoje.
Jūs karštligiškai saugosite pasienį ir dairysitės per petį,
o jūsų manieros anksčiau ar vėliau taps prancūziškomis.
Daugiau nesiūlysiu jums taikos,
o delsimą atsakyti suprasiu kaip nepagarbą!
Jūs manote, kad esate tokie puikūs, nes turite laivus!
Kaip gaila, jog toks puikus žmogus visai neišauklėtas.
Taip?
Jūs patenkintas?
O tu ketini pasakyti kažką, kas mane supykdys?
Tikiuosi, ne.
Europos šeimos jus suvokia tik kaip banditą iš Korsikos.
Todėl
pasiūlysiu jums tai, ką seniai derėjo padaryti.
Siūlau jums atsisakyti Pirmojo Prancūzijos konsulo titulo
ir pasivadinti „Pergalingu konsulu“.
Kitaip dar vadinamu karaliumi.
Ką?
„Karalius“?
Taip, karalius.
Karalius?
Man jau sutvarkė plaukus.
Kaip tau patinka.
Ak, tu, gašlūne. Šukuosena ką tik padaryta.
Aš turiu pačią gražiausią žmoną.
Tiek to, eikš.
Nusiimk skrybėlę.
Duok ranką.
- Jauti? - Ką?
Ar jauti?
Ji tavo.
Ačiū.
Liaukis.
Kodėl tu nepastoji?
Tai klausimas ar kaltinimas?
Tai buvo klausimas.
O dabar jau kaltinimas.
Aš buvau pas dr. Kovisarą, jis nerado priežasties.
Patarė daryti tai, ką darė ponia De Rėmiuzan.
Ir ką gi?
Patarė...
nusiteikti viltingai, gurkšnoti raudoną vyną
ir nuvykti vandens procedūrų į Acheną.
Kodėl nevyksti?
Kaip Pirmojo konsulo žmona neturiu laiko.
Nuolat tvarkau tavo paliktą netvarką.
Surask laiko.
Tau juk nereikia aiškinti, kaip tai svarbu, tiesa?
Kas? Kad nori įpėdinio?
Taip, ir dabar.
O Dieve.
KARŪNAVIMAS 1804 M. GRUODŽIO 2 D.
Tepatvirtina tave Dievas Savo soste,
ir kartu su Kristumi valdyk Jo amžinąją karalystę.
Prancūzijos karūną radau srutų duobėje,
pakėliau ją savo kardo galu, nuvaliau...
ir užsidėjau ant savo galvos.
Šlovingiausias, didingiausias Napoleonas,
prancūzų imperatorius,
karūnuotas ir pasodintas į sostą!
Tegyvuoja imperatorius!
Man nepatinka ši mintis.
Po ilgų ginčų tu siūlai skyrybas.
Juk pats matai, kaip man sunku.
Nesu ambicingas.
Nė sykio nesu paskelbęs kam nors karo.
Ne.
Esate didingiausias vadas pasaulio istorijoje
ir vienintelis pasaulio šansas turėti taiką.
Imperijos saugumas ir pasaulio taika priklauso nuo įpėdinio.
Toks buvo pasirinkimas.
Tuo metu aš taip sakiau.
Ar tau linksma?
Aš vykstu į karą ginti mūsų tautos,
o mano žmona negali pagimdyti man įpėdinio.
Jei šįvakar nepastosi,
įvyks skyrybos.
Šiuose namuose nepakako meilės žaidimų, kad pastočiau.
Pakako.
Ilgi metai žaidimų. Metai.
Ir ne tik su manimi.
O tu vis tiek bergždžia.
O tu storas.
Man patinka skaniai valgyt. Taip.
Likimas atvedė mane čia.
Likimas atnešė man šį kepsnį.
Žozefina.
Eikš.
Aš myliu tavo talentus ir pomėgius.
Išvykęs ilgėsiuosi tavo grakštumo.
Ir tavo orumo.
Ir aš grįšiu pas tave.
Už šiandienos pergalę.
Aš visad tavo pusėje, Pranciškau.
CARAS ALEKSANDRAS I RUSIJOS IMPERATORIUS
Bet turiu pripažint, kad esu apimtas mūšio jaudulio.
Nemeluosiu tau, Aleksandrai.
PRANCIŠKUS I AUSTRIJOS IMPERATORIUS
Šis mūšis su juo bus siaubingas.
AUSTERLICAS 1805 M. GRUODŽIO 2 D.
Nagi!
Į gynybines pozicijas!
Mano mieloji žmona Žozefina.
Dievuliau, kaip čia šalta. Ilgiuosi tavo šilumos.
Šiandien švenčiame pirmąsias mūsų karūnavimo metines.
Mano buvęs sąjungininkas stojo mano priešo pusėn.
Rusijos caras Aleksandras suvienijo pajėgas su Austrijos princu.
Girdėjau, kad jis studijuoja karo meną
ir mėgina mėgdžioti mano karinę taktiką.
Daugiau laužų.
Jis bando mane kopijuoti,
tačiau jis viso labo berniukas, padarysiantis didelę klaidą.
Esu tikras, jog šiandien savo kariuomenei pelnysiu dar vieną laurų vainiką.
Tavo Napoleonas.
Rišk gale. Tą kampą prismeik prie žemės.
Šitaip.
Velnias.
Jūsų didenybe.
Mus pamatė.
Gerai.
Liepk kariams ilsėtis.
P, Ė, S, T.
Pastebėti pėstininkai.
A, R, T.
Artėja!
Pasiruošt!
- Pasiruošt! - Pasiruošt!
- Kelkitės. Ruoškitės! - Ruoštis!
Nagi, keliamės!
Laukiam.
Pasiruošt!
Palaukt! Tegu galvoja, kad persvara jų pusėj.
Ugnis!
Šaudom!
Savo nuožiūra!
Siųskit pėstininkus!
Užimkite jų pozicijas aukščiau. Greitai.
Užimt pozicijas!
Kavalerija iš vakarų, įsirėžkite jiems į flangus.
Traukiamės! Atgal!
Traukiamės!
Tai spąstai!
Atgal!
- Atidengti patrankas. - Patrankas!
Ugnis!
Užtaisyt!
Laikytis vienos pusės!
Lauk nuo ledo!
Pasiduokit, pone. Mes – spąstuose.
Lauk nuo ledo! Traukiamės!
Užkirst jų pasitraukimą.
Pranciškau. Labai džiugu pagaliau susipažinti.
Eime, kur šilčiau.
- Ačiū. - Atleiskite man.
Pastaruosius du mėnesius šie rūmai – mano vieninteliai.
Labai jauku. Jūs čia puikiai įsirengėte.
Darome, ką galime mūšio lauke.
Juk taip, tiesa?
Malonu pagaliau susipažinti su kitu imperatoriumi.
Galiu paklaust, kur Aleksandras?
Ar mums derėtų jo palaukti?
Nemanau, kad jis prie mūsų prisijungs.
Jis siaubingai niršta.
Turiu jus pagirti. Per jus padariau didžiulę klaidą.
- Klaidą? - Taip.
Kokią klaidą jūs padarėte?
Aš priėmiau taikos pasiūlymą ir kalbu dabar su jumis.
Nesiekiau pergalės iki galo.
Galėjau paimti abi austrų bei rusų kariuomenes į nelaisvę.
Taip.
Bet užtat bus mažiau ašarų.
Ir aš žinau, kad jūs prisiminsite šį gerumo gestą. Taip?
Ačiū.
Pakelkime taures?
Už draugystę, šlovingą taiką geriausių Europos interesų vardan.
Burgundija.
Palauk.
Netark nė žodžio. Gerai.
Mano šaunuolis. Geras šunelis.
Ateik čia. Sėdėk. Sėst.
Metas atskleisti šią paslaptį, imperatoriau.
Aš noriu žinoti, ar tai tavo ar Žozefinos kaltė.
Todėl mes atliksime vieną eksperimentą.
Šio koridoriaus gale... Išgerk.
Tavęs laukia nusirengusi, pasiruošusi tave priimti
18-metė Eleonora Denuel de la Plenjė.
Brunetė rudomis akimis.
Tikslas šios
gana malonios užduoties – sužinoti, ar tavo sėkla vaisinga.
Tada turėsim atsakymą į ramybės neduodantį klausimą,
kas kam trukdo sulaukti Prancūzijos sosto įpėdinio.
Eime?
Prašyčiau dar vienos.
Mergina laukiasi.
Ji nuo tavęs pastojo.
Aš jos nemačiau.
Kada imsi reikalauti skyrybų?
Nuostabu, tiesa?
Tai išgirst iš vienintelės, kurią mylėjau ir pašvenčiau visas savo pergales.
Aš pavargau laukti, kol pasakysi man tai, kas neišvengiama.
Jei jau primygtinai prašai.
Aš tau neapsunkinsiu reikalo.
Žinau, kad turėsi nesantuokinį vaiką.
Jei gims berniukas, kurį pavadinsiu savo sūnumi,
noriu, kad sugalvotumėte pretekstą izoliuoti imperatorienę.
Jūsų didenybe,
jūs prašote manęs meluoti apie jūsų įpėdinio motinos statusą?
Galima pasakyti ir taip.
Imperatoriau, man garbė ir pareiga, žinoma,
vykdyti jūsų paliepimus.
Bet jei manęs klaus, aš negalėsiu nuslėpti to, ką žinau esant tiesa.
Kad ir kaip būtų skaudu,
tiesa yra ta, jog imperatorienė nebegali pagimdyti jums vaiko.
Mieloji mano Žozefina.
Tu žinai, kaip tave mylėjau.
Tau vienai
dėkoju už tas kelias laimės akimirkas, patirtas šiame pasaulyje.
Mano likimas – stipresnis už mano valią.
Mano tautos interesai turi būt svarbesni už mano jausmus.
Imperatoriškasis dekretas dėl santuokos
tarp imperatoriaus Napoleono ir imperatorienės Žozefinos nutraukimo.
„Mano tauta tikisi, jog sostas, į kurį esu užkeltas Dievo apvaizdos,
turi pereiti mano vaikams.
Tačiau aš praradau viltį susilaukti vaikų šioje santuokoje
su mylima žmona imperatoriene Žozefina.
Todėl savo šalies labui
aš privalau nutraukti šį savo gyvenimo etapą.“
15 metų puošei mano gyvenimą.
Prisiminimai apie tai amžiams įrėžti į mano širdį.
„Mūsų santuoka ėmė trukdyti Prancūzijos klestėjimui.“
„Tauta netenka galimybės, atėjus metui, tapti valdoma
įpėdinių žmogaus, Dievo apvaizda siųsto mums
siaubingiems revoliucijos padariniams ištaisyti
ir atstatyti tikėjimą, karališkąjį sostą ir visuomenės tvarką.“
Atleisk.
- Imperatoriau. Palauk. - Ne, paklausyk, gerai?
Tai dėl tavo šalies. Štai dėl ko, supranti?
Dabar skaityk.
Skaityk.
„Mūsų santuoka ėmė trukdyti Prancūzijos klestėjimui.
Sutikdama nutraukti santuoką iš pareigos,
širdyje išlaikysiu nepakitusius jausmus.
Širdyje visada liksiu jo ištikimiausia draugė.“
Imperatoriau,
tu ištarei tai, kas išskyrė mus amžiams.
Tavo klaidinga ambicija visada buvo...
RIUEJ MALMEZONO PILIS PRANCŪZIJA
...ir visada bus visų tavo veiksmų vedlys.
Tačiau
gali neabejoti, jog laimės tau linkiu kuo nuoširdžiausiai.
Lai bent jau tai bus paguoda mano kančioje.
- Tavo Žozefina. - Ačiū.
- Labas rytas, ponia. - Ačiū. Kuo tu vardu?
- Fler. - Fler. Malonu.
Pasiilgstu tavęs.
Nors santuokinis gyvenimas dabar labai malonus.
Iki šiol rodei pavyzdinę drąsą.
Tokia ir lik.
Neleisk sau panirt į melancholiją.
Tu gražiausia, kai esi laiminga.
Prašau, rūpinkis savo sveikata.
Man ji labai brangi.
Parašysi man rytoj?
Ir poryt?
Taip.
Ir užporyt?
- Ir dar kitą dieną? - Taip.
Puiku.
Kartą anglų ambasadorius suabejojo mano priežastimis karui.
TILŽĖS SUTARTIS PRANCŪZIJOS IR RUSIJOS SĄJUNGA
1807 M. LIEPA
Jis sako: „Jūs, prancūzai, kariaujat tik dėl pinigų,
o mes, anglai, mes kaunamės dėl garbės.“
Atsakiau: „Visi kaunasi už tai, ko jiems trūksta.“
Tai ne jūsų istorija. Juk to nebuvo, tiesa?
Žinoma, kad buvo.
- Žinoma, kad buvo. - Kaipgi?
Mes pasakojam tokį patį pokštą apie mus ir turkus.
Tikrai?
Anglams trūksta garbės. Su tuo galim abu sutikti.
Klausykit...
Jau dėl neapykantos Britanijai mes iš tiesų sutinkame.
Turiu pasakyti, jog...
Man būtų itin didžiulė garbė ir malonumas vadinti jus broliu.
Yra vienas būdas.
Vakar vakarienės metu aš
buvau sužavėtas jūsų sesers.
Ar ji susižadėjusi?
Deja, taip. Ji tekės už Oldenburgo kunigaikščio.
O jos jaunesnioji sesuo? Ana?
Ar jai kas oficialiai piršosi?
Suprantate, Anai vos 15-a.
Tai – smulkmena.
Mūsų draugystė paremta abipusiu nepasitikėjimu Anglija.
Kontinentinė blokada užsmaugs jų prekybą,
o mes atsikovosime savo šventas teises.
Štai kas mudviem svarbiausia.
Man šovė mintis.
- Bet ne. - Ne, sakykit.
- Pasakyti? - Prašau.
Įsivaizduokite kariuomenę. 50 000 vyrų.
Rusų, prancūzų, gal net austrų,
žygiuojančių per Konstantinopolį į Aziją.
Jiems pakaktų pasiekti Eufratą,
ir Anglija drebėdama pultų ant kelių
prieš visą žemyną.
Neįtikėtina.
Siūlau tostą.
- Už jus. - Už mus.
Jo didenybė imperatorius Napoleonas ketina oficialiai kreiptis į Austriją
ir jo didenybę karalių Pranciškų
su prašymu jo dukters, erchercogaitės Marijos Luizos rankos.
Jo vyriausiosios dukters.
Ne.
Ši sąjunga suteiktų ir Austrijai, ir Prancūzijai
itin tvirtą santuokinį ryšį.
Ar tai pokštas?
Man tai juokinga, bet jo didenybei – ne.
Ar maloni buvo kelionė?
Nuostabi. Ačiū.
Jūs – smulkutė.
Nesu prie to pratęs.
Kaip aš jums atrodau?
Ar panašus į savo portretą?
O, taip. Net gražesnis ir stipresnis.
O jūs – dar gražesnė ir nuostabesnė.
Tikiuosi, savo pasirinkimu būsite patenkintas.
Aš irgi to tikiuosi. Norėtumėte pamatyti miegamąjį?
Taip. Ačiū.
Jūsų didenybe, jūsų sūnus.
Labas.
Ugnis!
Mano mažasis karaliau.
Stot.
Mielas vaikeli.
Vieną dieną suprasi, ką dėl tavęs paaukojau.
Mano brangi Žozefina, šiandien man liūdna.
Caras Aleksandras stojo prieš mane, ir aš buvau priverstas įsiveržti į Rusiją.
Jis nusprendė įkurti savo uostus Anglijoje
ir apmokestinti prancūzus.
Privalau braukt šalin melancholiją ir žygiuot į Maskvą.
ĮSIVERŽIMAS Į RUSIJĄ 1812 M. BIRŽELIS
Šiuo savo sprendimu įtikinau Europos galvas,
tad vadovauju jungtinėms Prancūzijos, Austrijos, Italijos,
Vokietijos ir Lenkijos karinėms pajėgoms.
Ateityje nematau nieko, tik savo sėkmę.
Laikyt rikiuotę. Lygiai.
Į priekį.
Neatsilikt.
Slėptis!
Žemyn!
Paskui juos!
- Atgal! Traukiamės. - Traukiamės!
BORODINO 1812 M. RUGSĖJO 7 D.
PRANCŪZIJA NETEKO 28 000 KARIŲ
Mano brangi Žozefina,
rašau tau, nes šiandien laimėjau svarbų mūšį.
Rytoj pulsime toliau.
Maskva – vos už 322 km.
Visąlaik galvoju apie tave. Visas tavo.
Jau netoli.
Ačiū, pone.
- Ačiū, admirole. - Jūs – Austerlico drąsuoliai.
Kur tu?
300 000 žmonių gyveno šiame mieste.
Ir visi išvyko?
Berniuk.
Kurgi tu?
Nebijok.
Gausi truputį lupti ir tiek.
Ne itin kilnu, tiesa?
Bent jau savo ir Rusijos orumo dėlei, ne mano.
Pralaimėti irgi reikia oriai.
Kas tai padarė?
Jie.
Ne, negali būt. Pagalvokit.
Kas sukėlė šiuos gaisrus?
Jūsų didenybe, jie.
Jis verčiau sudegins savo miestą, nei derėsis su manim.
Nemaniau, kad jis turi tiek drąsos.
Mes nukeliausim ir į Sankt Peterburgą, tegu ir jį sudegina.
Per ilgai delsėme.
Tuoj prasidės rusiška žiema,
o mūsų žirgai nepratę prie tokių oro sąlygų.
Grįžę į Lenkiją, pralauktume žiemą.
Napoleonai, tavo laiškai – it balzamas mano širdžiai.
Nerimauju dėl tavęs.
Atmink, jog aš žinau tavo sveikatą, tavo baimes.
Mano padėka tau tokia pat švelni, kaip ir mano amžina meilė tau.
Žozefina.
Mano drauge Žozefina.
„Draugė“.
Keista į tave kreiptis šiuo žodžiu.
Visad buvai man kur kas daugiau.
Nepaisant kruopštaus pasirengimo, sutriko tiekimas.
Mus kankina ligos, dezertyravimas ir badas.
Pergalė mūsų pusėje.
- Mūsiškiai ar kazokai? - Mūsiškiai.
Žozefina, sėkmė mane apleido.
Žinau, kad tokia mano lemtis.
1812 M. GRUODIS
Mintyse nuolat skamba tavo žodžiai.
Esu niekas be tavęs.
Į Rusiją išsiuntėte 600 000 vyrų, iš kurių grįžo tik 40 000.
Už tai esate besąlygiškai ištremiamas.
Austrijos, Prūsijos, Rusijos ir Anglijos koalicija,
pritariant Prancūzijos tarybai,
suteikia jums suverenumą Elbos saloje.
Jums bus mokami du milijonai frankų iš Prancūzijos fondų,
pensijos Bonapartų šeimai ir imperatorienei Marijai Luizai.
Imperatorienei Žozefinai liks jos dvaras
ir metinės vieno milijono frankų išmokos.
Be galo myliu Prancūziją.
Tetroškau vieno – jos šlovės.
Niekada nelinkėčiau jai blogo.
Manęs prašo atsisakyti sosto.
Gerai, atsisakysiu.
ELBA 1814 M. GEGUŽĖ
Jūsų didenybe.
Imperatoriene.
Prašom.
Žozefina.
Aš sužavėtas.
Bet...
neprivalote užsidaryti nuo pasaulio vien dėl to, kad jo čia nėra.
Žinau, ką reiškia būti neįvertintam.
Bet jūsų akys, jūsų žavesys, jūsų dvasia
niekur nedingo.
Visa tai – jūsų, jūs galite tuo naudotis.
CARAS APLANKĖ IMPERATORIENĘ ŽOZEFINĄ JOS NAMUOSE PRIE PARYŽIAUS
BONAPARTO PAUKŠTYTĖ VĖL IŠSKRIDO IŠ LIZDO
Brangi Žozefina,
tu esi mano. Visada buvai.
Nebetveriu.
Jau 300 dienų ant šios uolos,
ir aš pasirengęs grįžt namo ir susigrąžinti tai, kas man priklauso –
tave ir Prancūziją.
Perimu tavo laivą.
Jei neprovokuosi manęs, tuomet nėra ko manęs bijoti.
Napoleonai,
aš – gėlė, atverianti savo žiedą ir besišypsanti saulei,
nenutuokianti apie artėjančią audrą, kuri mane nulenks prie žemės
ir išblaškys po dangų mano žiedlapius.
Sugrįžk greičiau, mano drauge.
Prašyčiau išsižioti.
Ačiū.
Plaučiai išbrinkę. Gerklė – raudona.
Siūlau gulėti lovoje.
Bet grįžta Napoleonas.
Priimti svečius būtų labai neprotinga.
Bet juk Napoleonas grįžta.
Aš suprantu.
Pasirūpinkite ja.
Jūsų didenybe.
Kalbėk.
Bonapartas, jūsų didenybe. Jis grįžo.
Šįryt prie Antibo kranto prisišvartavo laivas,
ir jie žygiuoja čia.
Napoleonas Bonapartas žygiuoja Paryžiaus link.
Dar.
Jūsų didenybe.
Laba diena, pulkininke.
Jūsų didenybe.
Generolas Maršanas,
ginantis karaliaus Liudviko XVIII karališkąją vyriausybę
prašo, kad sudėtumėte ginklus ir nutrauktumėte žygį.
Jus suims ir grąžins į jūsų salą.
Gal perduotumėte generolui, jog aš noriu pasikalbėti?
Su savo penktuoju pulku aš nekariausiu.
Pone.
Jis pageidauja kalbėti.
Pasiruošt!
Nusitaikyt.
Penktojo pulko kariai, ar atpažįstate mane?
Ar atpažįstate mane, kariai?
Taip, imperatoriau!
Aš pasiilgau jūsų.
Aš liūdžiu be namų
ir mūsų bendrų pergalių.
Aš noriu grįžt namo.
Ar prisijungsite prie manęs?
Tegyvuoja imperatorius!
- Tegyvuoja imperatorius! - Tegyvuoja imperatorius!
Gegužės 26 d. buvo iškviestas dr. Korvisaras.
Jis diagnozavo plaučių ir gerklės uždegimą.
Ji susirgo difterija.
Gegužės 29 d. jai buvo suteiktas paskutinis sakramentas, ir ji mirė.
Ir niekas nesusiprato man pranešti?
Hortenzija.
Ar tu kaltini...
Ar kaltini mane?
Aš jūsų nekaltinu.
Žinoma.
Aš nenešiu tokios naštos,
atsakomybės už tavo motinos bėdas.
Noriu susigrąžint savo laiškus jai.
Atleiskite, aš jų neturiu. Juos pavogė jos kamerdineris.
Kur ji juos laikė?
Spintelėje prie lovos, miegamajame.
Ką jis su jais padarė?
Kamerdineris juos pardavė.
Atleiskit man.
Atleidžiu.
Napoleonas Bonapartas sunaikino...
VIENOS KONGRESAS 1815 M. KOVAS
...vienintelį titulą, ant kurio laikėsi jo paties egzistencija.
Sąjungininkų kongregacija suburs...
ARTŪRAS VELSLIS VELINGTONO HERCOGAS
...kariuomenę palei Prancūzijos ir Belgijos pakrantę.
70 000 karių iš Anglijos,
120 000 – iš Prūsijos.
Šis kenkėjas išarė visus Europos laukus,
kol ūkininkai miegojo.
Seniai derėjo smogt jam atgal.
Savo savanaudiškumu, nepasotinamu valdžios troškimu
ir elementaraus išsiauklėjimo stoka
jis laikė visą pasaulį įkaitu.
Mes visi vėl užmigsime, bet be jo.
Spėju, visi sutiksite, jog mus vienija apgailestavimas,
jog leidome šiam kenkėjui iš viso gyventi.
250 000 išdaviko karių.
25 000 karių, 125 000 karių
ir 100 000 karių
prieš 125 000 mūsų vyrų.
Mūšis vyks sausumoje.
Britai to nemoka, bet aš moku.
Staigiai smogsim Velingtonui ir Bliucheriui.
Įveiksim juos atskirai.
Atkirsime juos nuo sąjungininkų pajėgų čia.
VATERLO
1815 M. BIRŽELIO 18 D.
Labas rytas.
Prūsai puola.
Reiktų pradėti ataką.
Reikia palaukt, kol išdžius žemė.
Bliucheris nespės. Velingtoną paimsiu dar iki pietų.
Jei tik galiu, nesušlampu.
Ką pasakyt vyrams?
Tegu sustabdo lietų.
- Iš kelio! - Rikiuotis!
Išmušė jūsų valanda, vyručiai.
Klausykite įdėmiai.
Kantrybė – toks bus įsakymas šiai dienai. Laimės kantrieji.
Mes privalom išlaikyti savo pozicijas.
Tegu jie patys ateina.
Valio!
Pirmyn, šaunuoliai. Nagi.
Stot.
Labas rytas, generole Bliucheri.
- Labas rytas. - Apytikslis atvykimo laikas, pone?
- Karininke? - Maždaug už penkių valandų.
Maždaug už penkių valandų.
Pirmyn, šaunuoliai.
Štai jis.
Jis, regis, tiesiog miega.
Fronto puolimas – vienintelis dalykas, kam neįmanoma atsispirti, mano drauge.
Pažiūrėkime, kaip tas generolas puls mūsų pozicijas.
Pone. Matau imperatorių. Duosite leidimą iššauti?
Tai jau ne.
Armijoms vadovaujantys generolai turi ką veikti
ir be vienas kito šaudymo.
Nespausk gaiduko, šauly, antraip mirsi.
Šaunuoliai. Greičiau.
Kelią pasiuntiniui!
Bliucheris, už 18 ar 19 km, pone.
Dėmesio, paskui mane.
- Bliucheris už 18 ar 19 km, pone. - Jėzau Kristau.
- Raportuokite kas valandą. - Taip, pone.
Praleiskite pasiuntinį. Iš kelio.
Prūsai kelyje, už 19 km.
Kelyje pastebėti prūsai, pone. Už 19 km.
Paruošt patrankas.
Paruošt patrankas!
Judinkitės!
Paruošta! Patrankos paruoštos!
Patrankos paruoštos!
Lietus liovėsi, pone.
Pasiruošt šaudyt!
- Ugnis! - Ugnis!
Saugokis!
Tiesiai į pozicijas. Tiesiai.
Pasiruošt pulti. Ruoštis.
Pasiruošt puolimui.
Nustatyt 195!
Pakelti 195.
Nustatyta!
Pasiruošt šaudyt! Ugnis!
Ugnis!
Pasilenkit. Septintasis, jūsų eilė.
- Iš kelio! - Laikykitės, vyrai!
Pėstininkai, į ataką!
Kairioji kuopa!
Ir marš!
Į rikiuotę!
Neleiskit jiems artintis!
Suglaust eilę!
Antra banga, pirmyn! Per viršų, vyrai!
Glaudžiai!
Patrankos!
Ugnis!
Pasiruošt.
Laikomės.
Ugnis!
Tu, prie patrankos.
Ugnis!
Užpildyt tarpus!
Laikyt rikiuotę!
Šauliai, pirmyn!
Į rikiuotę!
Šaudyt savo nuožiūra.
Neprileiskit jų. Šaudykit.
Pirmyn, neleiskit jiems susitelkti!
...puolimo pozicijas.
Pirmyn, šaunuoliai. Nagi, vyrai.
Stot.
Prūsai kelyje, už 8 km.
Aštuoni kilometrai, gal mažiau.
Turim veikti, kol neatvyko Bliucheris.
Lauk.
Lauk!
Kavalerija!
Į ataką!
Pasiruošt atremt kavaleriją.
Neužleist pozicijų. Stovėkit tvirtai iki paskutinio vyro.
Mūsų neįveiks!
Antraip ką pasakys Anglijoje?
- Laikyt eilę. - Glaudžiai.
Tvirtai, vyrai. Laikyt eilę.
Tegyvuoja imperatorius!
Kuopa, stot!
Į kvadratą!
Tegyvuoja imperatorius!
Pirma pusė, ugnis. Antra pusė, ugnis.
Ką darom, pone? Negalim prasiveržti.
Tegu palaksto! Atgal į kvadratą.
Parodykit jiems, koks britų plienas.
Iškelt ginklus!
Lygiuot!
Prūsai jau čia.
Už kalvos, imperatoriau.
Reikia prasiveržti!
Ardyk kvadratą!
Paruošt durtuvus.
Paruošt durtuvus!
Jūsų imperatorius su jumis. Jūs – Austerlico drąsieji.
Niekada nepasiduokit.
Už tėvynę ir šlovę!
Petys petin! Rikiuot!
Petys petin.
Pėstininkai, pirmyn.
Batalionas!
Pirmyn!
Laikyt eilę!
Vyrai, ugnis!
Antra eilė, ugnis.
Pasiruošt atakai!
Į ataką!
Pirmyn! Pleškinkim juos!
Pirmyn!
Kavalerijai atakuot, pone?
Kavalerija atakon.
Pasiruošt kontratakai.
Vyrai, jojam. Pilnas palaikymas.
Ne. Jis negali susivaldyti.
Pone, Bliucheris.
Ačiū Dievui.
Jūsų didenybe!
Ateikit pažiūrėti, kaip Prancūzijos masės vakarieniauja!
Pergalė – mano. Karas bus baigtas.
„HMS BELLEROPHON“ PLIMUTAS, 1815 M. LIEPA
Vyresnysis karininkas denyje!
Laba diena.
Jei klystu, visada prisipažįstu. Bet aš niekad neklystu.
Nes tai – geometrija.
Aš tiesiog žinau, kur konkrečiai pastatyti patranką.
Tragedija tai, jog negaliu perduoti šių žinių savo maršalams.
Tai, galbūt, sunkiausia gyvenime.
Susitaikyti su kitų pralaimėjimais.
Nedarykite to.
Skatinkite didingumą.
Saugokite galvą, pone.
- Ką jie čia veikia? - Pone, tai kursantai. Jie jį dievina.
Tegu išeina.
Lauk iš čia. Greičiau.
- Jūsų šviesybe... - Labas rytas, generole.
Tie berniukai – žavingi.
Galiu prisėsti?
Prašom.
O šie pusryčiai.
Dabar žinau, kodėl jūsų laivynas toks sėkmingas. Ačiū.
Nesu lankęsis Anglijos provincijoje.
Įsivaizduoju Kotsvoldo kalvas,
švelnią dienos šviesą.
Mano brangus pone, tik dėl kelių balsų skirtumo
išvengėte sušaudymo.
Bijau, kad politiškai neįmanoma,
jog britų vyriausybė leistų jums likti Anglijoje.
Su trimis kariškiais ir 12 tarnų
keliausite į tremtį.
Jūs ištremiamas į Šv. Elenos salą,
kur būsite stebimas gubernatoriaus Hadsono Lou ir jo šeimos.
Šventoji...
Elena. Maža sala.
Labiau uola.
Už pusantro tūkstančio kilometrų nuo Afrikos žemyno.
Sako, labai graži, rami sala. Turėsit laiko apmąstymams.
Jūsų susirašinėjimas bus tikrinamas,
kaip ir jūsų buvimas – dukart per dieną – budinčio kariškio.
TREMTIS Į ŠV. ELENOS SALĄ 1815 M. SPALIO 15 D.
Pataisyk takelažą. Ištiesink bures.
Nusileisk žemiau denio!
Ką dabar darysi? Man sunku matyti tave vieną.
Ar ateisi pas mane? Ar aš tau atleisiu?
Mano mielas, užsispyręs imperatoriau.
Aš leidau tau sužlugti.
Kitą kartą aš būsiu imperatorius,
o tu darysi, ką aš liepsiu.
Buvai teisi.
Kasnakt meldžiuosi, kad tave susapnuočiau.
Ir kai susapnuoju, tu mane atstumi.
Mergaitės, kas yra Prancūzijos sostinė?
Paryžius.
O Rusijos?
Peterburgas. Buvo Maskva.
Maskva. O kas sudegino Maskvą iki pamatų?
Nežinau, pone.
Aš.
Tai kad, pone, patys rusai ją sudegino, kad išvytų prancūzus.
Kas jums tai sakė?
Visi tai žino, pone.
Eikit žaisti.
En garde.
Galiu tau pasakyti, ką esu tau paruošusi?
Tai paslaptis. Parodysiu tau, kai ateisi.
Ateik pas mane, Napoleonai. Pamėginkime dar sykį.
NAPOLEONAS BONAPARTAS MIRĖ 1821 M. GEGUŽĖS 5 D.,
PO ŠEŠERIŲ METŲ TREMTIES ŠV. ELENOS SALOJE
PER SAVO KARINĘ KARJERĄ JIS VADOVAVO 61 MŪŠIUI...
TULONO – 6 000 ŽUVUSIŲJŲ MARENGO – 12 000 ŽUVUSIŲJŲ
AUSTERLICO – 16 500 ŽUVUSIŲJŲ BORODINO – 71 000 ŽUVUSIŲJŲ
VATERLO – 47 000 (PER VIENĄ DIENĄ) RUSIJOS INVAZIJA – 460 000 ŽUVUSIŲJŲ
1793–1815 METAIS ŽUVO VIRŠ 3 000 000 ŽMONIŲ
PASKUTINIAI JO ŽODŽIAI BUVO...
PRANCŪZIJA...
ARMIJA...
ŽOZEFINA
SKIRIAMA LULU
Išvertė Egidija Namavičė