Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1789 РІК РЕВОЛЮЦІЯ У ФРАНЦІЇ
Нужда доводить людей до революції... а революція знов доводить їх до нужди.
Французи зневірилися через нестачу продуктів
і повсюдний занепад економіки.
Скоро антимонархісти приречуть короля Людовіка XVI
і 11 000 його прихильників до жорстокої смерті...
...а потім доберуться й до останньої королеви Франції – Марії-Антуанетти.
У цей час амбітний корсиканець, офіцер-артилерист Наполеон Бонапарт,
прагне підвищення...
Ану назад.
Давай уже до гільйотини.
Напасть для Франції!
НАПОЛЕОН
Терор – це всього лише справедливість.
Скора, сувора, непохитна.
І тому це – прояв доброчесності.
Вона була винна в трьох злочинах проти вас:
у спустошенні національної казни,
у змові проти внутрішньої і зовнішньої державної безпеки
і в державній зраді, бо діяла в інтересах ворога.
Милосердя для лиходіїв?
Ні.
Милосердя для невинних.
Милосердя для нужденних.
Милосердя для людства.
Неминучий наслідок зв'язку демократії
з нагальними потребами нації в цю мить...
ПОЛЬ БАРРАС ДЕЛЕГАТ В АРМІЇ ФРАНЦІЇ
Британський флот зайняв порт Тулона.
Там застрягла половина флоту Франції.
Якщо ми втратимо ті кораблі, Республіка не встоїть.
На наше щастя, у Тулоні лише дві тисячі англійських солдатів.
Та в нас мало артилерії, наш генерал – колишній придворний художник.
Нема потреби відбивати сам Тулон.
Це місто – не місто. Це місто – порт.
Якщо англійський флот не зможе боронити порт,
місто буде змушене здатися.
Мій брат, капітан Бонапарт, як офіцер-артилерист,
проводив обстріли англійських кораблів розжареними ядрами.
Він довів свою відданість Республіці.
Як же ви пропонуєте захопити порт?
Захопіть форт, що височіє над гаванню, –
і місто ваше.
Ми повинні подати приклад, інакше інші міста теж не встоять.
І особисто я
ніколи не дозволю ні монархістам, ні англійцям захопити мій край.
Доброго ранку.
ТУЛОН, ФР. ТАБІР 16 ГРУДНЯ 1793 Р.
Генерале Карто!
Він отам.
Люсьєне, мій любий брате, я вже в Тулоні.
Стан війська поганий, твої новобранці непідготовлені й недисципліновані.
Без спорядження і ресурсів я бачу лише поразку.
Ми збираємо заліззя, щоб відлити малі мортири, необхідні за моїм планом.
Якщо ми зазнаємо поразки,
то лишимося для можновладців дикунами з Корсики, негідними високих посад,
так і не реалізувавши амбіцій нашої матері.
Беріть, мадам. Маєте добрий смак.
- Беріть. - Приходьте через тиждень.
Британці контролюють гармати, які прикривають їхній флот у морі.
Якщо цих гармат не буде, ми зможемо обстрілювати їх і знімемо блокаду.
Моя перевага – несподіванка, але я переможу вогнем.
Я не можу чекати твого прибуття.
Твій брат, Наполеон.
Гей, лайножер! Так, ти!
Не стій там. Давай. Пішов!
Відженіть своїх чортових кіз!
Останній шанс! Відженіть триклятих кіз!
Ану негайно відженіть!
Зрозуміли?
Він сів Біля вогнища, хлопці
Підсів до нашої веселої компанії
- По місцях. - Швидше!
У кутку біля комина Було його місце
Він міг там сидіти І фарбувати своє старече лице
Коли Джонів ель був свіжий, хлопці
Швидше!
Коли Джонів ель був свіжий
Пиво пінтами й шеррі пляшками Щоб легше було піднятися на пагорб
Коли Джонів ель був свіжий
Вогонь!
На нас напали!
На нас напали! До зброї!
Скоріше ставте драбини!
Вогонь! Бийте по цілі!
Тягніть туди мортири!
Готовий, мій хороший? Готовий?
О боже!
- Вас поранено? - Я в порядку.
Тягніть мортири!
Захищайте гармати!
По місцях!
- Вів ля Франс! - Вів ля Франс!
Готуйте гармати!
Так точно!
Мортири!
Підвищення – 160.
- Вогонь! - Стріляю!
Жюно, розжарені ядра!
Вогонь!
Жюно, вогонь!
Вогонь!
- Перезаряджай! - Перезаряджаємо.
Вогонь!
На плече!
Капітане Наполеон Бонапарт, вам надано звання бригадного генерала.
Хай живе Республіка!
Я обіцяв видатні успіхи й дотримав слова.
Вільно!
Для матері.
Нинішні очільники Франції перейшли від ентузіазму
до нерозсудливих амбіцій.
Громадяни сприймають гільйотину, як беззаконну пристрасть,
яку поширює Робесп'єр.
Він непридатний правити.
Бонапарте.
Франція!
Стало очевидно, громадянине Робесп'єр,
що вами керує бажання використовувати це лезо для власної абсолютної влади!
Дайте сказати!
Серед присутніх тут нема нікого, хто б заперечував мої методи.
Якщо ви кажете, що я винний, то винні ви всі!
Ви не захисник свободи.
Ви вирішили, що можете бути й суддею, і судом присяжних, і катом?
Ви гірший за Цезаря! Гірший за Цезаря!
Ви, всі ви – зрадники!
Заарештуйте його!
Хапайте його.
Ви промазали.
Гільйотина, друже мій.
КІНЕЦЬ ЕПОХИ ТЕРОРУ 27 ЛИПНЯ 1794 Р.
НА ВОЛЮ ВИЙШЛИ 41 500 В'ЯЗНІВ
БАЛ УЦІЛІЛИХ ПАРИЖ, ЛІТО 1794 Р.
Сім, мадам.
Здавайте знов.
Ваша ставка.
Знову сім.
Ні. Не виграли.
Я вийду перша. Це моє.
Чому ви на мене витріщаєтеся?
А я витріщаюся?
- Я не витріщався. - Так.
Не витріщалися?
Витріщався.
Витріщався на ваше обличчя.
Що це за костюм на вас?
Це моя форма.
Це я здобув перемогу під Тулоном.
Не кажіть мені, як вас звати.
Генерале.
Один дуже юний чоловік хоче з вами поговорити.
Його звати Южен Боарне.
Громадянине.
Генерале Бонапарт.
Так.
Мене звати Южен Боарне, син Жозефіни Боарне.
Що ви хочете?
Батькову шаблю.
Її забрали в нього перед арештом і стратою.
Так?
Для мене й моєї матері дуже важливо її повернути.
Це єдине, що після нього лишилося.
Шабля – це зброя.
Я не можу дозволити громадянам мати зброю.
Ця шабля – пам'ятка, згадка про мого любого покійного тата.
Можливо. Але це все одно зброя.
Юначе, навіщо ви прийшли?
Мама сказала, що з усіх начальників ви єдиний могли забрати шаблю.
Усі вони належали офіцерам, засудженим до страти.
І ніхто не подумав підписати хоч якісь?
Ні, вони не підписані.
Генерал Бонапарт?
Дякую.
Мені треба представлятися?
Ні, генерале.
Добре.
Передаю компліменти шеф-кухарю цієї чудової родини.
Не хочете сісти ближче?
Схоже, ніби я закохалася?
Хіба він вас не приваблює?
Приваблює.
Можливо, цього й досить.
Не треба недооцінювати свою грацію.
ГРОМАДЯНКА БОАРНЕ ПЕРЕДАЄ ВІТАННЯ
НАПОЛЕОНУ БОНАПАРТУ Й БАЖАЄ НАСОЛОДИТИСЯ ЙОГО ТОВАРИСТВОМ
Коли ви дивитеся на мене, то бачите аристократку?
Ні.
Мій чоловік мав кілька коханок.
Коли йому відрубали голову, дивилися всі його полюбовниці.
Коли я була у в'язниці, мені сказали, що вижити можна, лише завагітнівши.
То що, генерале...
застерегти вас, що я поводилася негідно?
Ні, мадам.
Вас не турбує, де я була?
Ні, мадам.
Якщо опустите очі, побачите сюрприз.
А якщо побачите його, то завжди бажатимете.
Народе Франції, не дай себе надурити. Нас більше!
Ми можемо захопити цей Конвент!
Хай живе король! Хай живе король!
Не сумніваюся, що ти бачив, який на вулицях хаос.
Бачив.
Члени Комітету переконані,
що це збіговисько готує напад на Раду.
У мене нема й чотирьох тисяч солдатів, зброї обмаль.
У Саблоні є 40 гармат. Можу привезти їх сюди через три години.
У цій юрбі 20 000 людей.
Так.
Оскільки ти – другий за званням після мене, який був би твій план,
якби це завдання з оборони передоручили тобі?
Я згодний – за умови, що зможу командувати, як вважатиму за потрібне.
Без втручань.
Як другий за званням я не командуватиму.
ПОВСТАННЯ РОЯЛІСТІВ 5 ЖОВТНЯ 1795 Р.
Давай!
Вогонь!
Згідно з законом від 20 вересня 1792 року
Марі-Жозеф-Роз Ташер,
народжена 23 червня 1767 року на Мартиніці,
бере за чоловіка Наполеона Бонапарта,
народженого в лютому 1768 року в Аяччо, Корсика.
Ви згодна?
- Так. - Згодна.
А ви згодний?
Так. Згодний.
Проголошую, що між вами укладено шлюб.
За рятівника Республіки!
І за мадам Бонапарт.
За мадам Бонапарт.
Оцей чоловік поруч?
Він хоче мою шаблю.
Хай від цієї старанної праці в нас з'явиться син.
Люба Жозефіно,
я йду по слідах Александра Великого й Цезаря –
мене відправили звільнити Єгипет.
ЄГИПЕТ ЛИПЕНЬ 1798 Р.
У мене 40 000 солдатів,
краєвиди тут дивовижні, а погода задушливо спекотна.
Я вже підкорив Італію, яка здалася без боротьби.
Директорія схвалила мій план нападу на Англію
зі сходу їхньої імперії.
Та мої досягнення видаються незначними, адже ми з тобою не разом.
Люба дружино,
кохання, яке я до тебе почуваю, – ніби смерть.
Я не зможу вижити, окрім як у тобі.
І знову здрастуй.
Чим ти зайнята?
Від тебе нема листів.
Доброго ранку, Люсіль.
Якби ти мене кохала, писала б двічі на день.
Скажи, що у твоєму ліжку нема змій,
між твоїх ніг, усередині того, що належить мені.
Напиши мені й скажи,
що розумієш, що я кохаю тебе так, що неможливо й уявити,
що тільки ти можеш задовольнити мене.
Чи є межі того, що можна вам казати?
Їх не має бути.
Чи варто казати вам те, що може завдати особистого болю?
Так.
У вашої дружини з'явився коханець. Його звати Іпполіт Шарль.
- І ви очікуєте, що я повірю? - Так.
У те, що моя дружина вчинить так зі мною?
Так.
Десерту не буде. Можете йти.
Я б вам не брехав.
Звідки вам це відомо?
Люсіль – моя коханка. Вона мені пише.
Покоївка Жозефіни – ваша коханка?
Підготуйте два фрегати й два менші судна, у найвищій таємності.
Я вертаюся додому.
Наполеоне,
це вважатимуть за дезертирство.
Коли я вирушу, генералові Клеберу повідомлять, що тепер командує він.
Наполеон-переможець!
БІЛЬ ГЕНЕРАЛА-РОГОНОСЦЯ У ВСІХ НА ВИДУ ЧЕРЕЗ ЛИСТИ
БОНАПАРТОВІ ЗАПЛАКАНІ ЛИСТИ ДО ЗРАДЛИВОЇ ДРУЖИНИ
Де моя дружина?
Вона поїхала зустрічати вас у Ліоні.
Не бреши мені. Де моя дружина?
Поїхала вранці, генерале.
- У Ліон? - Так.
Весь світ знає, що я приїхав, а дружина не знає?
Що ти за створіння?
Чому тобі так байдуже до мене, моїх почуттів?
Ти егоїстична свиня.
Ти про мене такої поганої думки?
Ні. Не поганої.
Чому ж тоді?
Бо тобі що? Скажи.
Мені жаль.
Цього недостатньо.
- Що ти хочеш від мене почути? - Я хочу почути,
що я – найважливіше в цьому світі!
Так і є.
- Скажи! - Ти...
Ти – найважливіше в моєму житті, у світі. Ти...
- І без мене ти – ніщо. - Я ніщо.
І ти зробиш що завгодно!
Я зроблю що завгодно.
Я не такий, як інші чоловіки.
Я не знаю дріб'язкової непевності.
Ти – тварюка.
Мені тебе жаль.
Хочеш бути великим?
Ти без мене – ніщо.
Скажи це.
Скажи.
Ти звичайний дикун і без мене ти – ніщо.
Я звичайний дикун і без тебе я – ніщо.
Так.
Ти – ніщо без мене й без своєї матері.
Матері...
У тебе були романи?
Авжеж, були.
Ти їх кохав?
Ні. Не кохав.
Вони були гарні?
Так, деякі.
Вони виконували своє призначення.
Краще за мене?
Вони менше плакали. Тому були привабливіші.
Не...
Не покидай мене. Будь ласка, не покидай.
Тільки не покидай.
Можеш мені не пробачати. Тільки пообіцяй, що більше не покинеш.
Що вас змусило дезертувати й покинути військо в Єгипті?
Громадяни...
у якій ми країні?
Бо вона не схожа на ту Францію, з якої я вирушав.
Хто повинен відповідати за керування нею, поки я відсутній?
Бо це не ви, громадянине Ґоє.
Не ви.
І точно не ви. Хоч вам прекрасно вдається хмуритися.
Не ви, Баррас.
І не ви, Талейран.
І не ви, Сієс.
Хто ж тоді?
Хто повинен нести відповідальність? Фуше, є ідеї?
Нема?
Я повернувся у Францію і бачу, що вона – банкрут.
Друкуються гроші, які зникають за кілька годин,
австрійці з росіянами захопили Італію,
англійці з росіянами окупували Голландію,
і, здається, самій Франції теж загрожує вторгнення.
І в той самий час ви звинувачуєте мене в дезертирстві.
Додайте сюди ще й новину про те, що моя дружина – шльондра.
Усі громадяни Франції згодні лише в тому, що ви – наш Цезар.
Що ви хочете?
Ну...
народ прийме моє правління, якщо я матиму вашу підтримку.
Але, як і ви, я вважаю, що Директорія прогнила.
Та разом ми можемо врятувати країну від відновлення монархії
і зберегти ідеї Революції.
Я думаю, що захопити владу можливо –
з вашою допомогою, у слушну мить.
І я думаю, що зараз слушна мить.
Очікуєте, що я стану вашим мечем?
Я очікую, що державний переворот – своєчасний, належно втілений...
може передати владу в руки трьох консулів:
мої, Дюко...
і ваші.
Я запрошую вас на бік переможців.
Це звичайний лист про складення повноважень, який ми...
Я нічого не підпишу.
Можете хоч усцятись, а я нічого не підпишу!
Шановні.
Хто це робить?
Доброго ранку, Поль.
Для тебе все буде дуже просто.
У мене є документи про твій добровільний вихід з Ради.
Прошу, склади повноваження до сніданку.
Скажи всім, що я з радістю вертаюся в ряди простих громадян.
Скажу.
До вас прийшли якісь чоловіки.
Громадянине Мулен, підпишіть лист про вашу добровільну відставку.
- Ні-ні. Я снідаю. - Ні.
Я насолоджуюся ситним сніданком.
Це неприпустимо! Не чіпайте мене, поки я не доснідаю!
- Ні! - Смачного вам сніданку.
ПЕРЕВОРОТ 9 ЛИСТОПАДА 1799 Р.
Директоре!
Думаю, настав час вимагати пояснення.
Так!
Це надзвичайне засідання скликано, щоб підготувати список кандидатів
у нову Директорію, яка боротиметься із загрозою...
із загрозою роялістів.
Нас просять ухвалити резолюцію
про створення тимчасового уряду з трьох членів Ради:
генерала Бонапарта, громадянина Сієса й Роже Дюко.
Де п'ять членів Директорії?
Вони чарівним чином зникли?
А ми тут, в оточенні солдатів, ізольовані й далеко від Парижа.
Тихо!
Нам уже все зрозуміло:
ваш брат Наполеон Бонапарт,
хизуючись своєю військовою міццю, діє, як злочинець.
Я присягаюся все владнати.
Це сміховинний, погано втілений переворот.
Голодні до влади вискочки.
Годі! Годі!
Якщо в когось виникли питання про те, що тут коїться, я відповім!
Як ви смієте?
Це... Ви порушили конституцію!
- Ви... - Тримайте його!
Хапайте його!
- Заарештуйте його! - Зупиніть його!
Прокляття!
Убийте його!
Пропустіть!
Що ж.
Нас залякують депутати, озброєні кинджалами!
Ці божевільні оголосили себе поза законом,
посягнувши на волю нашої країни!
- Мене хочуть убити! - Його хочуть убити.
Відчиніть двері!
Випустіть нас!
Я вб'ю свого брата, якщо він зрадить свободу французького народу!
Негайно заходьте!
Чорт.
Відійдіть. Назад.
Відходьте!
- Назад. Відійдіть. - Відійдіть. З дороги.
Відходьте. Назад.
Удачі, брате.
Розступіться.
Проголосуймо?
Куди ми йдемо?
Усі наші різкі слова тепер у минулому.
Потрібно, щоб ти була мені найласкавішим другом.
За цими дверима – наша доля.
Зброєю – честь!
- Перший консул. - Месьє.
Мадам.
- Громадянка Бонапарт. - Громадянка Бонапарт.
- Консул. - Громадянка Бонапарт.
Перший консул.
Іди сюди, маленька.
Іди в ліжко свого хазяїна.
Вітаю, мадам!
Вітаю, добрий вечір.
Мамо, граф Авіньйонський.
Рада познайомитися.
Це, мабуть, Жозефіна?
- Мамо, Жозефіна. Жозефіно, мама. - Рада знайомству.
Це Шарль.
Ходімо.
«Ваша величносте, Англія і Франція марнують свій достаток».
Спробую ще раз.
Ваша королівська величносте, Англія і Франція...
- ...марнують свій достаток... - Ваша величносте.
А я що сказав?
«Ваша королівська величносте».
«Ваша королівська ве...»
Ваша величносте, Англія і Франція марнують свій достаток.
Я не соромлюся брати ініціативу у свої руки.
Думаю, я вже надав світові достатньо доказів,
що не боюся непередбачуваності війни.
Але я щиро бажаю миру для Англії і Франції.
Перечитай.
Я повідомив усі іноземні держави про те, що ви стали консулом,
надіслав листи всім дипломатичним представникам за кордоном.
Як я розумію, ви ще й по-дружньому пропонували Англії мир.
АРМАН ДЕ КОЛЕНКУР РАДНИК
Коленкур.
Треба, щоб ви допомогли мені краще зрозуміти
російського царя Александра.
По-вашому, цар – союзник Англії чи Франції?
На мою думку, торгівля з Англією для нього вигідніша,
ніж торгівля з Францією.
Чи маєте ви уявлення про британський вплив при російських дворах?
Ні, але очікую, що він істотний.
Істотний?
Яка він людина? Опишіть його.
Ну, він молодий.
Він марнославний.
Він популярний і хоче таким лишатися.
Популярний?
Невже?
Його найбільший страх – що його вб'ють у ліжку, як батька.
Через це він небезпечно мінливий до того, хто мав його увагу останнім.
Тобто йому потрібен союзник, якого він міг би називати другом.
ШАРЛЬ ДЕ ТАЛЕЙРАН МІНІСТР ЗАКОРДОННИХ СПРАВ
Більше ніяких ставок.
Який сюрприз.
Приємно бачити вас на людях.
Даруйте, панове.
Добрий вечір. Хочу втратити трохи грошей.
Може, після цієї партії доєднаєтеся до мене?
Я за своїм звичним столиком.
Чудова пропозиція.
Приємного вечора.
Ви чули?
Ваша величність сьогодні отримав листа про мир від першого консула.
Месьє Талейран, можна бути з вами чесним?
Авжеж.
Коаліція Австрії з Англією – настільки сильна позиція проти Франції,
що ці пропозиції миру явно зроблено
лише заради впливу на громадську думку у Франції.
Ох, друже мій.
Як же добре ви мене знаєте.
Так, це правда. Наполеону важливо змінити громадську думку.
Але я вас застерігаю: він до неї такий голодний,
як ще не був жоден чоловік в історії.
Тому я раджу – з усією повагою –
прийняти від нього цю скромну пропозицію миру...
або відчути на собі наслідки прагнення однієї людини до миру за всяку ціну.
Консуле, прибув англійський посол лорд Вітворт.
Не дивіться на мене так, ніби не знаєте, що я зараз скажу.
Вам відомо про мій лист про мир до вашого короля?
Не відомо.
Повторити, що там написано?
Ні, не повторюйте.
Передайте вашому королю попередження.
Ви будете сумніватись і боятися.
Стежити, що у вас на кордонах і за спиною.
І рано чи пізно ваші манери стануть французькими.
Більше я не писатиму з пропозиціями миру,
а відсутність швидкої відповіді вважатиму за ознаку неповаги!
Ви думаєте, ви такі великі, бо у вас є кораблі!
Прикро, що такий великий чоловік такий нечемний.
Що?
Ви задоволені?
Хочете сказати мені те, що мене розсердить?
Надіюся, що ні.
Європейські аристократи вважають вас простим корсиканським розбійником.
Тому
я запропоную те, що вже давно варто було зробити.
Пропоную вам відмовитися від звання першого консула Франції
і взяти собі титул «Переможний консул».
Інакше кажучи, «король».
Що?
«Король».
Так, король.
Король?
Мені вклали волосся.
Так, як тобі подобається.
Ах ти брудний мужик. Мені вже вклали волосся.
У мене найгарніша дружина.
Ну добре, давай.
Капелюха зніми.
Дай мені руку. Дай руку.
- Відчуваєш? - Що?
Відчуваєш?
Це твоє. Це твоє.
Твоє.
Дякую.
Перестань.
Чому ти не вагітна?
Це запитання чи звинувачення?
Було запитання.
А тепер – звинувачення.
Я була в доктора Корвісара, і він не має відповіді.
Казав лише робити те, що робила мадам де Ремюза.
Тобто?
Тобто...
плекати надію, випивати трохи червоного вина
і з'їздити на води в Екс-ля-Шапель.
Чому ж ти не поїхала?
Як дружина першого консула я не маю часу.
Я годинами наводжу лад після тебе.
Знайди час.
Я ж не повинен пояснювати тобі, як це важливо?
Що, хочеш спадкоємця?
Хочу прямо зараз.
О боже.
КОРОНАЦІЯ 2 ГРУДНЯ 1804 Р.
Нехай Господь затвердить вас на своєму троні,
і Христос дозволить правити разом з ним у своєму вічному царстві.
Я знайшов корону Франції у канаві.
Я підчепив її вістрям своєї шаблі, витер її...
і надіваю її на голову.
Найславетніший, найавгустійший Наполеон,
імператор французького народу,
коронований і посаджений на престол!
Хай живе імператор!
Я не підтримую цю пропозицію.
Ви радите розлучення після багаторічних сумнівів.
Ви ж бачите, що я розриваюся.
Я не амбітний.
Я ніколи нікому не оголошував війни.
Ні.
Ви – найвеличніший лідер в історії
і єдиний шанс світу на мир.
Безпека імперії і мир у світі залежать від спадкоємця.
Був і такий варіант.
Я тоді так і казала.
Тобі все подобається?
Я вирушаю на війну, щоб захистити наш народ,
а моя дружина не може народити мені спадкоємця.
Якщо сьогодні ти не зачнеш дитину,
буде розлучення.
У цьому домі недостатньо кохаються, щоб зачати дитину.
Достатньо.
Ти кохаєшся роками. Роками.
І не лише зі мною.
І все одно ти безплідна.
А ти товстий.
Я люблю поїсти. Це правда.
Сюди мене привела доля.
І доля принесла мені цю баранячу відбивну.
Жозефіно.
Ну перестань.
Давай.
Я люблю твої таланти й твій смак.
І поки мене не буде, я сумуватиму за твоєю грацією.
І твоєю гідністю.
І я повернуся до тебе.
За сьогоднішню перемогу.
Послухай, Франц, я завжди за тебе.
АЛЕКСАНДР I РОСІЙСЬКИЙ ІМПЕРАТОР
Але мушу визнати, що хвилювання на полі бою мене приголомшує.
Я тебе не обманюватиму, Александре.
ФРАНЦ I ІМПЕРАТОР АВСТРІЇ
Ця битва з ним буде жорстока й страшна.
АУСТЕРЛІЦ 2 ГРУДНЯ 1805 Р.
Швидко!
Зайняти оборону!
Моя люба дружино Жозефіно.
Господи, як тут холодно. Я сумую за твоїм теплом.
Сьогодні ми святкуємо першу річницю нашої коронації.
Мій попередній союзник тепер об'єднався з моїм ворогом.
Російський цар Александр об'єднав сили з австрійським правителем.
Я чув, що він вивчає мистецтво війни
і пробує наслідувати мою бойову тактику.
Більше вогнищ.
Він намагається копіювати мене,
але він – юний хлопчик, який припуститься страшної помилки.
Я впевнений, що сьогодні принесу своїй армії лаври чергової перемоги.
Твій Наполеон.
Зав'язуй ззаду. Отой кут прибий до землі кілком.
Отак.
Чорт.
Ваша величносте.
Нас викрили.
Добре.
Скажіть людям відпочивати.
Помітили піхоту.
Насувається!
Приготуватися до бою!
- Готуйсь! - Готуйся!
- Готуйтесь до бою! - Готуйсь.
- Прокидайтеся. Готуйсь! - Готуйтеся до бою!
Ну, вставайте!
Чекати, чекати.
Готуйсь!
Чекати! Хай думають, що в них вигідніше становище.
Вогонь!
Стріляйте!
Вогонь!
Посилайте піхоту.
Зайняти їхню позицію на висоті. Бігом.
Зайняти висоту!
Кавалерія з заходу. Простромити їхні фланги.
Відступаємо! Відходимо!
Відходимо!
Це пастка!
Відступаємо!
- Розкрити гармати. - Гармати!
- Вогонь! - Вогонь!
Перезаряджаю!
Усі в один бік.
Геть з льоду!
Відступіться. Нас затисли з усіх боків.
Геть з льоду! Відходимо!
Відріжте їм відхід.
Франц. Радий нарешті познайомитися.
Прошу, заходьте в тепло.
- Дякую. - Прошу вашого пробачення.
Останні два місяці це – мій єдиний палац.
Як на мене, дуже затишно. Ви чудово все облаштували.
Ну, на полі бою ми робимо що можемо.
І справді, робимо.
Чудово нарешті познайомитися з іншим імператором.
Дозвольте спитати: де Александр?
Ми чекаємо його прибуття, щоб почати?
Не думаю, що він до нас долучиться.
Він сам не свій з люті.
Я зрозумів, що варто похвалити вас, що змусили мене до величезної помилки.
- Помилки? - Так.
Якої ж помилки ви припустилися?
Розмовляючи зараз з вами, прийнявши вашу пропозицію миру,
я не доповнив своєї перемоги.
Я міг би взяти в полон усю російську й усю австрійську армію.
Так.
Але зрештою так буде менше сліз.
І я знаю, що ви запам'ятаєте цей добрий жест. Так?
Дякую.
Тост?
За дружбу, славетний мир і захист інтересів Європи.
Бургундське.
Чекай. Гей, фу!
Ну-ну, ми не кажемо «гав». Добре.
Хороший песик. Хороший.
Іди сюди. Сидіти.
Пора попрощатися з цією загадкою, імператоре.
Я хочу знати, чи це ви, чи Жозефіна.
Для цього ми проведемо дуже практичний експеримент.
У кінці коридору... Випийте оце.
На вас чекає оголена, готова приймати,
вісімнадцятирічна Елеонор Денюель де ла Плень.
Вона брюнетка з карими очима.
Мета цього, ну,
не такого вже й неприємного завдання – дізнатися, чи можна від вас зачати.
Так ми отримаємо відповідь на докучливе питання про те,
хто кому не дає народити спадкоємця трону Франції.
Ходімо?
Можна мені ще одну?
Дівчина вагітна.
Вона завагітніла від вас.
Я точно її не бачила.
Коли ти почнеш наполягати на розлученні?
Хіба ж не прекрасно?
Чути таке від єдиної жінки в житті, яку кохав і якій дав усе, що завоював.
Я просто втомилася чекати, щоб ти сказав те, чого не уникнути.
Якщо наполягаєш.
Я полегшу тобі задачу.
Я знаю, що в тебе буде позашлюбна дитина.
Якщо завдяки мені народиться хлопчик, якого я називатиму сином,
я хочу, щоб ви як свідок підтвердили, що його народила імператриця.
Ваша високосте,
ви просите мене збрехати про статус матері вашого спадкоємця.
Іншими словами – так.
Імператоре, це честь і, авжеж, мій обов'язок –
робити те, що ви від мене вимагаєте.
Та якщо мене спитають, я не зможу не розкрити тієї правди, яку знаю.
І хоч вона й болюча,
правда полягає в тому, що імператриця вже не зможе народити вам дитину.
Моя люба Жозефіно.
Ти знаєш, як я тебе кохаю.
Тобі, тобі єдиній
я завдячую тими рідкісними миттєвостями щастя, які я пережив у цьому житті.
Моя доля сильніша за мою волю.
І я мушу поступитися почуттями заради інтересів мого народу.
Імператорський указ про розірвання шлюбу
між імператором Наполеоном та імператрицею Жозефіною.
«Мій народ бажає, щоб цей престол, на який мене звело провидіння,
перейшов моїм дітям.
Однак я втратив надію, що ці діти з'являться в шлюбі
з моєю коханою дружиною, імператрицею Жозефіною.
Це підштовхнуло мене до того, щоб прислухатися до потреб держави
і забажати розірвання довгих років мого життя».
Ти прикрашала моє життя 15 років.
І спогади про них навіки закарбовані в моєму серці.
«Наш шлюб став перешкодою для процвітання Франції.
Він позбавляє її можливості того, що колись нею правитимуть
нащадки чоловіка, якого нам послало провидіння,
щоб він загоїв рани жахливої революції
і відновив віру, престол і суспільний лад».
Вибач.
- Імператоре. Чекайте. - Іди. Ні, послухай. Добре?
Це для твоєї країни. Ось для чого це, ясно?
А тепер скажи.
Скажи.
«Наш шлюб став перешкодою для процвітання Франції.
Згода на розірвання нашого шлюбу,
яку я мушу дати, не змінює моїх почуттів.
У мені імператор завжди матиме свого найщирішого друга».
Імператоре,
ти вимовив слово, яке назавжди нас розлучить.
Твої помилкові амбіції завжди були...
ЗАМОК МАЛЬМЕЗОН РЮЕЙ, ФРАНЦІЯ
...і надалі будуть рушієм усіх твоїх вчинків.
І все-таки
можеш не сумніватись у моїй щирості, коли я бажаю тобі щастя.
Хай воно буде принаймні слабкою втіхою моїм стражданням.
- Твоя Жозефіна. - Дякую.
- Доброго ранку, мадам. - Дякую. Як тебе звати?
- Фльор. - Фльор. Дуже приємно.
Я за тобою сумую.
Тепер подружнє життя дуже приємне.
Ти весь цей час така смілива.
Такою і лишайся.
Не давай собі впасти в меланхолію.
Ти найгарніша, коли щаслива.
Прошу, дбай про своє здоров'я.
Воно для мене цінне.
Напишеш мені завтра?
І післязавтра?
Так.
І після післязавтра?
- І після того? - Так.
Добре.
Якось посол Англії критикував мої підстави воювати.
ТІЛЬЗИТСЬКИЙ МИР СОЮЗ ФРАНЦІЇ І РОСІЇ
ЛИПЕНЬ 1807 Р.
Він сказав: «Ви, французи, воюєте лише заради грошей,
а ми, англійці, воюємо заради честі».
І я відповів: «Кожен воює заради того, чого йому бракує».
Це ж не ваша історія. Такого ж з вами ніколи не було?
Авжеж, було.
- Авжеж, було. - Про що ви?
У нас те саме казали під час війни з турками.
Невже?
Англійцям бракує честі. Тут можна погодитися.
Послухайте...
Думаю, ні в чому ми не зійдемося краще, ніж у нашій ненависті до Британії.
Але я мушу сказати, що насправді...
Я матиму за надзвичайне задоволення і честь називати вас братом.
Є один спосіб, щоб вам називати мене братом.
Учора за вечерею мене...
причарувала ваша сестра.
Вона заручена?
На жаль, так. На жаль, вона вийде заміж за графа Ольденбурзького.
А ваша молодша сестра? Анна.
Анні вже зробили офіційну пропозицію?
Анні всього 15 років.
Це дрібниця.
Наша дружба побудована на взаємній недовірі до Англії.
Утримуючи континентальну блокаду, ми перешкоджаємо її торгівлі
і ми б'ємося за наші найсвященніші права.
Ось що між нами важливо.
Я тут подумав.
- Ні. - Ні, кажіть.
- Сказати вам? - Будь ласка.
Уявіть армію. П'ятдесят тисяч солдатів.
Росіяни, французи, може, навіть австрійці,
які марширують через Константинополь в Азію.
Їм треба лише дійти до Євфрату,
щоб Англія затремтіла, щоб поставити її на коліна
перед усім континентом.
Неймовірно.
Тост.
- За вас. - За нас.
Його величність імператор Наполеон хоче зробити офіційну пропозицію Австрії
і його величності королю Францу
й попросити руки архикнягині Марії-Луїзи.
Його найстаршої дочки.
Ні.
Цей союз об'єднає Австрію і Францію
нерозривними шлюбними узами.
Це жарт?
Можливо, мені це й здається кумедним, а от Його величності – ні.
Ваша подорож була приємна?
Чудова. Дякую.
Ви тендітна.
Я до такого не звик.
А я вам як?
Я схожий на свій портрет?
О так. Ви навіть гарніший і сильніший.
І ви навіть гарніша, навіть вродливіша.
Надіюся, ви задоволені своїм вибором.
І я надіюся. Показати вам спальню?
Так, дякую.
Ваша величносте, ваш син.
Привіт.
Вогонь!
Мій маленький король.
Стій.
Ох, миле дитя.
Колись ти зрозумієш, чим я пожертвувала заради тебе.
Моя люба Жозефіно, сьогодні мені сумно.
Цар Александр зрадив мене й змусив напасти на Росію.
Він вирішив відкрити Англії свої порти,
збираючи податки з французів.
Я мушу відкинути свою меланхолію і почати марш на Москву.
НАПАД НА РОСІЮ ЧЕРВЕНЬ 1812 Р.
Я переконав очільників Європи в необхідності такого рішення,
і командую об'єднаними силами Франції, Австрії, Італії,
Німеччини й Польщі.
У своєму майбутньому я бачу лише успіх.
Тримати стрій. Рівно.
Наперед.
Іти в ногу.
В укриття!
Лягай!
Лягайте!
За ними!
Тпру.
- Назад! Відходимо. Відступаємо. - Назад!
БОРОДІНО 7 ВЕРЕСНЯ 1812 Р.
ВТРАТИ ФРАНЦУЗІВ: 28 000
Моя мила Жозефіно.
Я пишу тобі, бо сьогодні виграв велику битву.
Завтра ми продовжимо наступ.
До Москви лишається всього 300 кілометрів.
І я весь час думаю про тебе. Весь твій.
Майже дійшли.
Дякую вам.
- Дякую, адмірале. - Ви проявили мужність під Аустерліцом.
Де ви?
У цьому місті жило триста тисяч душ.
І всі вони просто пішли?
Хлопчику.
Де ти?
Не бійся.
Я просто легенько тебе відшмагаю.
Не дуже шляхетно, правда?
Для його честі й честі Росії, не для мене.
У поразці може бути гідність.
Хто це зробив?
Вони.
Ні, не вони. Це нерозумно.
Хто все підпалив?
Ваше величносте, вони.
Він радше спалить власне місто, ніж піде на переговори зі мною.
Не думав, що він знайде в собі сміливість.
Що ж, підемо на Санкт-Петербург – хай і його спалить.
Ми змарнували дуже багато часу.
На марші нас застане російська зима,
а наші коні не призначені для такої погоди.
Якщо повернемося в Польщу, можна перечекати зимові місяці.
Наполеоне, твої листи – мов бальзам мені на душу.
Я боюся за тебе.
Пам'ятай, що лише я знаю про твоє здоров'я, твої страхи.
Дякую тобі з такою ж ніжністю, з якою завжди кохатиму тебе.
Жозефіна.
Моя подруго, Жозефіно.
«Подруго».
Дивно писати тобі це слово.
Ти завжди була мені набагато більшим.
Попри старанну організацію, нам не вистачає запасів.
Ми страждаємо від хвороб, дезертирства й голоду.
Ми перемагаємо.
- Ми чи козаки? - Ми.
Жозефіно. Удача покинула мене.
Я знаю, що це визначила мені доля.
ГРУДЕНЬ 1812 Р.
Твої слова бринять у моїй голові.
Без тебе я ніщо.
З 600 000 людей, яких ви відправили в Росію, вернулося лише 40 000.
Тому вас безапеляційно заслано на вигнання.
Союзна коаліція Австрії, Прусії, Росії та Англії
за згоди Ради Франції
дає вам владу над островом Ельба.
Дохід у два мільйони франків з французьких коштів,
пенсії для членів родини Бонапартів та імператриці Марії-Луїзи.
Крім того, імператриця Жозефіна збереже всю свою власність
і отримуватиме річний дохід у розмірі мільйона франків.
Я дуже сильно люблю Францію.
Я бажав лише її слави.
Я ніколи не хотів стягти на неї біду.
Люди хочуть мого зречення.
Добре, я зречуся
ЕЛЬБА ТРАВЕНЬ 1814 Р.
Ваша високість.
Імператриця.
Візьміть.
Жозефіна, Жозефіна.
Я причарований.
Але...
ви не повинні замикатися від усіх лише тому, що він не тут.
Я знаю, як це, коли тебе недооцінюють.
Але ваші очі, ваш шарм, ваш дух –
усе при вас.
Це все ваше, і ви можете це використовувати.
ЦАРЯ АЛЕКСАНДРА БАЧИЛИ В ГОСТЯХ У ЖОЗЕФІНИ В ЇЇ ПАРИЗЬКОМУ ДОМІ
СТАРА ПТАШКА БОНІ ЗНОВ УТЕКЛА З ГНІЗДА
Мила Жозефіно,
ти моя. І завжди будеш.
Я більше не витримую.
Уже триста днів я на цій скелі
і готовий вернутися додому й забрати те, що мені належить:
тебе і Францію.
Я захоплюю ваш корабель.
Якщо не будете мене провокувати – вам нічого боятися.
Наполеоне,
я – квітка, що розкриває пелюстки й усміхається під сонцем,
не знаючи, що насувається буря, яка зігне мене,
а листя рознесе до небес.
Скоріше приїжджай, друже мій.
Будь ласка, відкрийте рота.
Дякую.
У вас застій у легенях. Запалене горло.
Рекомендую лишатися в ліжку.
Але ж скоро буде Наполеон.
Приймати гостей буде нерозумно.
Але ж скоро буде Наполеон.
Я розумію.
Забезпечте їй комфорт.
Тпру!
Ваша величність.
Можеш говорити.
Бонапарт, Ваша величносте. Він повернувся.
Уранці до берега в Антібі пристав корабель,
вони на марші.
Наполеон Бонапарт іде в бік Парижа.
Ще.
Ваша величність.
Вітаю, полковнику.
Ваша величність.
Генерал Маршан,
захищаючи королівське правління короля Людовіка XVIII,
вимагає від вас здати зброю і припинити марш,
після чого вас заарештують і повернуть на ваш острів.
Прошу вас передати генералу, що я хочу зустрітись і поговорити з ним.
Я не бажаю битися з власною п'ятою армією.
Авжеж.
Він хоче поговорити.
Готуйсь!
Цілься.
Солдати п'ятого полку, ви мене впізнаєте?
Упізнаєте мене, солдати?
Так, імператоре!
Я сумую за вами.
Почуваю тугу за домом...
і нашими спільними перемогами.
Я хочу додому.
Ви підете зі мною?
Хай живе імператор!
- Хай живе імператор! - Хай живе імператор!
Двадцять шостого травня викликали д-ра Корвісара.
Він виявив, що в неї застій у легенях і запалене горло.
Вона хворіла на дифтерію.
Двадцять дев'ятого травня вона прийняла останнє причастя й умерла.
І ніхто не подумав повідомити мене?
Гортензіє.
Ти виниш...
Ти виниш мене?
Я вас не виню.
Авжеж не виниш.
Я не нестиму тягар відповідальності...
за негаразди твоєї матері.
Я хочу забрати листи, які їй писав.
Вибачте, їх нема. Украв її лакей.
Де вона їх зберігала?
У шафі в спальні, біля ліжка.
Що він з ними зробив?
Лакей їх продав.
Вибачте.
Я тобі пробачаю.
Наполеон Бонапарт знищив...
ВІДЕНСЬКИЙ КОНГРЕС БЕРЕЗЕНЬ 1815 Р.
...той титул, від якого залежало саме його існування.
Це зібрання союзників сформує...
АРТУР ВЕЛЛСЛІ ГЕРЦОГ ВЕЛЛІНҐТОНСЬКИЙ
...армію вздовж кордонів Франції та Бельгії.
Сімдесят тисяч війська з Англії,
сто двадцять тисяч війська з Пруссії.
Цей гризун перерив європейські поля,
поки селяни хропли.
Цього удару треба було завдати давно.
Він тримав світ у заручниках через свою самозакоханість,
ненаситну жагу до влади
і відсутність звичайної вихованості.
Ми всі знов спатимемо без нього.
Думаю, усі зі мною погодяться, коли я скажу, що ми шкодуємо
лише про те, що взагалі зберегли цьому гризунові життя.
Зі зрадником 250 000 солдатів.
25 000 солдатів, 125 000 солдатів
і 100 000 солдатів...
проти наших 125 000 солдатів.
Це бій на суходолі.
Це те, чого не вміє Британія, а я вмію.
Швидко вдарити по Веллінґтону й Блюхеру.
Розбити кожного окремо.
Не дати їм змоги об'єднати сили отут.
ВАТЕРЛОО
18 ЧЕРВНЯ 1815 Р.
Доброго ранку.
Пруссаки просуваються вперед.
Треба починати наступ.
Треба зачекати, щоб просохла земля.
Блюхер не встигне. Веллінґтона я здолаю до обіду.
Якщо нема потреби, я ніколи не мокну.
Що сказати людям?
Скажи, хай зупинять дощ.
- Пропустіть! - Стати в стрій!
Настав ваш час, хлопці. Настав ваш час.
Уважно послухайте.
Наказ на сьогодні – терпіння. Терпінням ми переможемо.
Ми мусимо втриматися на цій позиції.
Хай вони йдуть до нас.
Ура!
Швидше, мої хороші. Швидше.
Тпру.
Вітаю, генерале Блюхер.
- Доброго ранку. - Який орієнтовний час прибуття?
- Офіцере. - Приблизно через п'ять годин.
Приблизно через п'ять годин.
Швидше, мої хороші. Швидше.
Он він.
Здається, що він просто спить.
Друже мій, є один прийом, від якого неможливо втриматися, – лобова атака.
Гляньмо, як цей генерал атакуватиме наші позиції.
Сер, імператор у мене на мушці. Даєте дозвіл стріляти?
Ні в якому разі.
Генерали, що командують арміями, не гають часу
на те, щоб стрілятися.
Не стріляти, солдате – під страхом смерті.
Швидше, мої хороші. Но.
Пропустіть гінця!
Блюхер, 18–19 кілометрів, сер.
Увага, за мною.
- Блюхер за 18–19 кілометрів, сер. - Господи боже.
- Звітуйте щогодини. - Так, сер.
Пропустіть гінця.
Пруссаки в дорозі, 19 кілометрів.
На дорозі бачили прусські війська. Дев'ятнадцять кілометрів.
Готуйте гармати.
Готуй гармати!
Швидше! Ворушіться!
Готові! Гармати готові!
Гармати готові!
Дощ перестав.
Готуйтеся стріляти!
- Вогонь! - Вогонь!
В укриття!
Одразу по місцях. Спокійно.
Приготуватися до атаки. Готуйсь.
Приготуватися до атаки.
Поправка на 195!
Поправка 195!
Підвищення – 195.
Поправлено!
Приготуватися до стрільби! Вогонь!
Вогонь!
Не підіймайте голів. Сімка, в укриття.
- З дороги! - Тримайтеся!
Піхота, в атаку!
Ліва рота!
Марш!
Стати в стрій. Негайно!
Не дайте їм підійти!
Зімкнути стрій!
Друга хвиля, вперед! Через бруствер!
Тримати стрій!
Гармати!
Вогонь!
Готуйся.
Триматися.
Вогонь!
Гей ти, давай на ту гармату.
Вогонь!
Зімкнути стрій!
Тримайте стрій!
Стрільці, продовжувати рух!
Тримати стрій.
Стріляти без команди.
Не підпускайте їх. Вогонь.
Уперед, уперед. Не дайте їм зібратися!
...місце удару.
Швидше, мої хороші. Швидше.
Тпру.
Пруссаки на дорозі, вісім кілометрів.
Вісім кілометрів, може, менше.
Треба діяти, поки не прибув Блюхер.
Геть.
Геть!
Кавалерія!
В атаку!
Приготуватися до кавалерії.
Мусимо втримати позицію. Стояти до останнього воїна.
Ми не можемо програти!
Бо що тоді казатимуть в Англії?
- Тримати стрій. - Триматися разом.
Спокійно, солдати. Не виходити зі строю.
Хай живе імператор!
Рота, стій!
Формуйте каре! Формуйте каре!
Хай живе імператор!
Перша секція, вогонь. Друга секція, вогонь.
Що робити, генерале? Ми не проб'ємося.
Хай не спиняються. Верніться в каре.
Покажіть їм британську сталь.
Зброєю – честь!
На плече!
Вони тут. Пруссаки.
Одразу за горбом, імператоре.
Треба якось пробитися!
Розбити каре!
Атакуйте в багнети.
У багнети!
Ваш імператор з вами. Ви – сміливці з Аустерліца.
Ніколи не здавайтеся.
За батьківщину і славу!
Пліч-о-пліч! Ставайте в стрій!
Пліч-о-пліч.
Піхота, в атаку.
Батальйон!
В атаку!
Тримати стрій!
Піхотинці, вогонь!
Друга шеренга, вогонь.
Готуйтеся атакувати!
В атаку!
Уперед! Розмажте їх!
Уперед!
Кавалерію в атаку, сер?
Кавалерію в атаку.
Приготуватися до контратаки.
Солдати, висувайтеся. Повна підтримка.
Ні. Він не може стриматися.
Сер, Блюхер.
Слава богу.
Ваше величносте!
Подивіться, як обідають французькі маси!
Так!
Битва моя. Війні кінець.
КОРАБЕЛЬ ВМС ВЕЛИКОЇ БРИТАНІЇ «БЕЛЛЕРОФОН» – ПЛІМУТ, ЛИПЕНЬ 1815 Р.
Старший офіцер на борту!
Добрий день.
Я сам перший визнаю свої помилки. Але я ніколи не помиляюся.
Бо це геометрія.
Я просто точно знаю, де поставити гармату.
На превеликий жаль, я не можу передати це знання своїм маршалам.
Можливо, це в житті найважче.
Приймати невдачі інших людей.
Не робіть так.
Заохочуйте до величі.
Не вдартеся головою, сер.
- А вони чого там? - Сер, це курсанти. Вони його обожнюють.
Виведіть їх.
Звільніть приміщення. Швидко.
- Ваша милосте... - Доброго ранку, генерале.
Такі чудові хлопці.
Можна мені сісти?
Прошу вас.
А сніданок який.
Тепер я знаю, чому у вас такий успішний флот. Дякую.
Ніколи не бував в англійських селах.
Думаю, мені сподобається Котсволдз...
згористі пагорби, м'яке світло.
Шановний сер, лише незначна перевага думки однієї людини
врятувала вас від кулі.
На жаль, з політичної точки зору
британський уряд не може дозволити вам лишитися в Англії.
Ви можете взяти з собою у вигнання
трьох офіцерів і 12 слуг.
Ваше вигнання проходитиме на острові Святої Єлени
під пильним наглядом губернатора Гадсона Лоу та його родини.
Святої...
Єлени. Це малий острів.
Скоріше навіть скеля.
За тисячу миль від берега Африки.
Кажуть, там дуже гарно й тихо. У вас буде час на роздуми.
Вашу кореспонденцію читатимуть,
вашу присутність двічі на день перевірятиме ад'ютант.
ВИГНАННЯ НА ОСТРІВ СВ. ЄЛЕНИ 15 ЖОВТНЯ 1815 Р.
Закріпити канат. Підтягти вітрила.
Усі під палубу!
Що ти тепер робитимеш? Важко бачити тебе самого.
Навідаєшся до мене? Чи прощу я тебе?
Мій милий, упертий імператор.
Я дала тобі волю й дозволила тобі занепасти.
Наступного разу імператором буду я,
і ти робитимеш, як я казатиму.
Що ж, ти мала рацію.
Щоночі я благаю побачити тебе у снах.
А коли бачу, ти мені відмовляєш.
Дівчата, як зветься столиця Франції?
Париж.
А Росії?
Петербург. А раніше була Москва.
Москва. А хто вщент спалив Москву?
Не знаю, сер.
Я.
Сер, здається, її спалили росіяни, щоб здихатися французів.
Хто тобі таке сказав?
Це всі знають, сер.
Ідіть. Ідіть бавтеся.
До бою.
Можна сказати, що я для тебе підготувала?
Це таємниця. Покажу, коли прибудеш.
Іди до мене, Наполеоне. Спробуємо ще раз.
Наполеон Бонапарт умер 5 травня 1821 р.,
після шести років вигнання на о-ві Св. Єлени.
За свою військову кар'єру він провів 61 битву...
Тулон: 6 000 загиблих Маренґо: 12 000 загиблих
Аустерліц: 16 500 загиблих Бородіно: 71 000 загиблих
Ватерлоо: 47 000 загиблих (в один день) Вторгнення в Росію: 460 000 загиблих
1793–1815 рр.: понад 3 000 000 загиблих
Його останні слова були...
Франція...
армія...
Жозефіна
ПРИСВЯЧЕНО ЛУЛУ
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька