Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Její příjmení, Nyadová, v řečtině znamená „vodní nymfa“.
Osmadvacetiletá Diana Nyadová
se snaží pokořit další plaveckou trať.
Maratonská plavecká šampionka, lingvistka a spisovatelka.
Nyadová drží světový rekord na trase Capri–Neapol.
Uplavala 50 kilometrů přes jezero Ontario.
Plavala kolem ostrova Manhattan
a 45km trasu zvládla v rekordním čase.
Miliony lidí, kteří se štítí plavat
v manhattanských vodách, se ptají proč.
Prý v tom hrají roli nejhlubší emoce.
Plavba dlouhá 143 kilometrů z Baham na Floridu
jí zabrala 27 hodin a 38 minut,
což je nový rekord na otevřené vodě.
Přivítejte Dianu Nyadovou.
THE TONIGHT SHOW 5. ZÁŘÍ 1979
Gratuluju vám.
Už vás musí unavovat, jak vám všichni gratulují.
- Je to úžasný výkon. - Neunavuje mě to. Stálo to za to.
- Ano. - Ráda vás poznávám.
Říkala jsem si, kdy se my dva konečně potkáme.
Chci plavat 60 hodin, dva a půl dne.
Z Kuby na Floridu.
- Je to hodně... - Dva a půl dne?
Je to ambiciózní, ale myslím, že to dám.
Bude to poslední plavba.
Šedesát hodin na otevřeném moři.
165 KM 200 000 TEMP
Je to jako vyhrát olympiádu.
Beru to tak, že Bahamy jsou předkrm,
Kuba je hlavní chod a důchod je dezert.
Plavba na Kubu je drsná.
Podle mě nikdo neví, jestli je to vůbec možné.
Diana Nyadová toužila po tom,
aby trasu uplavala a stala se tak legendou.
Od začátku ale věděla, že má padesátiprocentní šanci na úspěch.
Nyadová řekla, že to bude její poslední plavba.
Říkali jsme si, že by to dala, kdyby si dala pauzu.
- Končíte? - S plaváním končím.
LOS ANGELES 22. SRPNA 2010
Celý svět spí.
A i když lidi nespí, tak nežijou.
- Já vím. - Lenost je nakažlivá.
To máme přikyvovat a tvářit se,
že je normální, že se nikdo nesnaží posouvat hranice?
Přijdeš si stará?
- Co? - Bude ti 60.
- Ne. - Dobře.
Jo a zítra nic nechci. Žádný dort.
Ani kupovaný.
Na někoho, kdo nechce slavit, o tom hodně mluvíš.
Jo.
Něco tichého. Jen my dvě. Můžeme si zahrát Scrabble.
Fajn. Nic jsem neplánovala. Milionkrát jsi mi to zakázala.
Přesně tak. Nic nebude.
- Nemám sáčky na bobky. - Ale kvůli tomu jsme jely do zverimexu.
Já vím. Ale jsou to kroky zdarma.
No tak. To zvládneš.
Ahoj Teddy.
Ahoj.
Sedneš si?
Šikula.
Ty jsi ale šikula.
Tak jo.
- Máš zamčeno. - Všechno nejlepší.
Přinesla jsem svůj Scrabble. Tvrdíš, že ne,
ale chybí ti G, dvě E a jeden žolík.
- Pojď sem. - Co si dáme k večeři?
- Chci ti něco ukázat. - Proč mluvíš takhle?
Jako jak?
Máš zvláštní dikci.
Máš vyfoukané vlasy?
Překvapení!
Cože?
Všechno nejlepší, Diano!
Říkala jsem, že nechci oslavu.
Nemyslela jsi to tak.
- Jsi ráda? - Moc.
- Sfoukni to. - Tak jo.
- Musím si něco přát. - Něco pořádného.
Přej si něco.
Přeju si...
Bylo mi pět
a táta mi na klín hodil výkladový slovník.
„Zlato, čekal jsem pět let,
než budeš připravená, abych ti ukázal význam tvého jména.
Tvoje jméno se v mytologii Řeků,
mých předků,
používá pro nymfy, které plují jezery, řekami a oceány.“
- Aha. - „Tohle je tvůj osud.“
Na chvilku si ji půjčím.
- Dostávám se k tomu nejlepšímu. - Jasně, Diano.
Slyšela jsi, že míň je někdy víc?
U mě to neplatí.
- Pojď sem. - Co je?
- Je tady Nina. - Koukni se tamhle.
Má bílé kalhoty a je vysoká.
- Ne. - Co?
- Nevím. - Co je?
Přijde mi trochu...
Milá? Normální? Ne jako psychopat?
Ví toho o mně hodně?
Na zdi má tvůj plakát a na zadku vytetovaný tvůj obličej.
Jo.
- To není vtipné. - Běž se seznámit.
Budeš se zajímat o ni
a nebudeš mluvit o sobě.
Byla jsem ve Vietnamu, Ugandě,
jeskyních v Belize, Sydney.
Komentovala jsem olympiádu.
Za třicet let u ABC Sports jsem procestovala svět.
Ale moje nejoblíbenější země je Kuba.
Ale to jste asi uhodla. Určitě víte, že...
- Ano. - Jo.
Kubu mám v hlavě už od malička.
Magické místo za mořem.
Zakázaná země.
My jsme nemohli tam, oni nemohli sem.
To je úžasné.
Odkud znáte Bonnie?
Říkala jsem si, jestli spolu...
Jsme nejlepší kamarádky.
Kdysi dávno jsme spolu chviličku chodily, ale...
Řekněte mi něco o sobě.
To, že se řítíme vstříc smrti, neznamená,
že musíme podlehnout průměrnosti.
Oslavíš 60. narozeniny a svět tě najednou vnímá jako starou rašpli.
Tomu nerozumím. Mně je 58.
Přišlo mi, že to docela šlo s tou... jak se jmenuje?
Jo, bylo to super. Je skvělá.
Bylo to fakt moc fajn.
Ale nemyslím si, že chci s někým chodit.
Chápu. Já taky ne.
Tak co se děje? Práce?
Všechno.
- Co se stalo s touhou vyniknout? - To snad ne.
- Jako vážně. - Zase tohle.
Tohle už fakt nedám.
Jestli to tak cítíš, tak s tím něco dělej.
Dáme si Scrabble?
Mám tady nádobí. A musím uklidit.
Jasně. Bojíš se, že prohraješ. Píšu si.
Nakopu ti zadek.
Připrav se na porážku.
Je mi jedno, jestli jsi stará rašple.
- Bonnie? - Ano?
Dík za super párty.
Jasně. Tak dělej.
Připrav se na prohru. Sejmu tě!
DIAMANT JE JEN HROUDA UHLÍ, CO TO NEVZDALA
Konečně jsem prošla krabice s máminými věcmi z domova důchodců.
Poslouchej.
„Řekni mi, co plánuješ dělat s tím svým vzácným, prchavým životem?“
Mary Oliverová.
Znáš Mary Oliverovou?
Je to známý verš.
Mě poezie moc nezajímá.
- Nemáš trpělivost. - Proč neřeknou, co chtějí?
Musím to uklidit.
Máš tu neuvěřitelný bordel.
Co tohle?
Budeš si ty časopisy nechávat?
Tenhle je z roku 2006.
Myslíš, že si Lucy přečetla tuhle báseň?
Označila si tuhle stránku?
Je to divné, ne? Protože za svůj život nic nedokázala.
- Tvá mrtvá matka? - Víš, co myslím.
Rozhodně nebyla žena činu.
Otec s ní pěkně zametal, než nás opustil.
Tahle báseň pro ni musela něco znamenat.
Tu knížku si nechala.
Jak vnímala svůj život? Nechala mi to jako zprávu?
- Zprávu. - A pak jsem na to přišla.
Nebyla její.
Patřila sousedovi jménem Uli, kterému bylo 102 let.
Možná ti nechal zprávu Uli.
„Co dalšího jsem měla udělat?
Neumře nakonec všechno, příliš brzy?
Řekni mi, co plánuješ dělat s tím svým vzácným, prchavým životem?“
Co se týče vytrvalostního plavání,
jsem rozpolcená.
Už nechci zažívat to příkoří,
tu nudu, zvracení, šílenou zimu, nechci tomu obětovat všechen ten čas.
A na druhé straně se bojím,
že když to nedám, budu si sama sebe míň vážit.
DIANA NYADOVÁ
Asi se to dá popsat jako pýcha.
Přijde mi, že jsem selhala. Hlavně psychicky.
Tak jo, jenom si trochu zaplavu.
To zvládnu.
Třicet let. To nic není.
Ahoj temnoto, můj starý příteli,
přišel jsem si popovídat.
Potichu se mi do mysli vkrádá myšlenka,
ve spánku zapouští kořeny.
A tahle myšlenka se v mé mysli
zabydlela.
V tichosti.
Nyadová v řecké mytologii
znamená „vodní nymfa“.
Máš se stát šampionkou.
V tomhle životě se můžeš spolehnout jen na sebe.
Jestli chceš něčeho dosáhnout,
musí tě tam dostat tvoje mysl, tvoje vůle.
Nikdo jiný ti nepomůže.
Pěkně.
To je ono.
Jedeš dobře.
Skvěle. Ukaž, co v tobě je.
Rozhodně máš talent.
Vážně.
Když budeš dobře trénovat, bude z tebe hvězda.
Vstávej.
Zlato, prober se.
To musíš vidět. Pojď se mnou.
Svět je právě teď v křeči. Všichni se bojí.
Zapomínáme, že všichni máme nad hlavou stejné hvězdy.
Plaveme ve stejné vodě.
Tohle je pro tebe důležité.
Co tam je?
Kilometry moře.
A pak Kuba. Magické místo plné hudby a života.
Dělají, že je hrozně daleko, ale je tak blízko,
že bys tam doplavala.
- Sleduj. - Ty jo.
Pěkně!
Vyhrála jsem, ale snažila ses.
- Vyměníme se. Máš lepší světlo. - Dobře.
- Co to je? - Co?
Máš opálený obličej, kromě očí.
Byla jsi plavat?
Jo, byla.
To se na to podívejme.
Jak dlouho jsi nebyla v bazénu, 30 let?
- Přesně. - Jak to šlo?
Skvěle.
Jako jízda na kole.
Ideální cvičení v tvém věku.
Žádné nárazy, šetrné ke kloubům.
Jo.
- Chci to udělat. - Co?
- Přeplavat z Kuby na Floridu. - Co?
Vtipálku. Podáváš.
Myslím to vážně.
Udělám to.
Jsi blázen.
Zkoušela jsi to v osmadvaceti a nezvládla jsi to.
Teď je ti 60.
Nevěřím na vnucovaná omezení. Nevěřím na žádná omezení.
Takže je naprosto jasné, že bych to měla udělat.
Začala jsem dvacetiminutovkou, pak další.
Teď v bazénu uplavu devět hodin.
Nechápu. Zbláznila ses?
Naopak. Mám naprosto jasnou mysl.
Nechápeš to? Mysl.
To je to, co mi chybělo, když jsem byla mladší.
Sto padesát kilometrů přes oceán neplave mysl,
ale tělo.
Ano, to je druhý aspekt.
- Druhý aspekt? - Jo.
Potřebuju fungovat na nejvyšší úrovni. Budeš mě trénovat.
Proto jsi najednou chtěla hrát ping pong.
- Počkej, Bonnie... - Ne, rozhodně ne.
Říkala jsi, že jsem zaseklá ve stereotypu.
Myslela jsem, že bys měla randit. Začít chodit na terapii.
Ne se po 30 letech vrátit k tak absurdnímu, nebezpečnému vrtochu.
Jdu do toho. Nejsem odepsaná. Mám to v sobě. A ty taky.
Nechceš být konečně pořádně naživu?
Být zapálená? Mít jasný cíl?
Byla by to skvělá jízda.
Představ si to. My dvě. Úžasné dobrodružství.
Jsi rozená trenérka.
A potřebuješ atletku.
Ne. Podávej.
Dobře.
Plánuju zkušební plavbu v Mexiku.
Pojeď. Uvidíš, co ve mně je.
Osm hodin silných proudů na otevřeném oceánu.
Diano. Už nic neříkej a podávej.
Opálila by ses.
PUERTO MORELOS MEXIKO
Fakt na sebe tohle pokaždé patláš?
Přijde mi, jako bych něco zapomněla.
Vyndala jsem žrádlo pro psa, ale Gus bude...
Potřebuju, abys byla naprosto soustředěná.
Chci být 10 metrů od lodi.
Drž se nalevo ode mě, ať tě vidím při nádechu.
- Jasně. - Dobře?
- Jak se cítíš? Dobře? - Cítím se skvěle.
Už ses ptala.
Tak jo.
Raz, dva, tři, čtyři.
Diano, dlouhá tempa!
Natáhni se!
Raz, dva...
To, jak fungujeme na kognitivní úrovni normálně,
tady tak úplně neplatí. Je to takový snový stav mysli.
A na co při tom myslíte?
Mám systém počítání.
Hypnotickou techniku zpívání do rytmu temp.
Jsi k ničemu! Už mě nezajímáš!
Kašlu na vás! Na všechny ženský! Končím!
Představuju si, že jsem mocná jako oceán.
Deset metrů široká, s ohromnou silou a rameny.
Nic mi nezabrání v dosažení cíle.
Diana Nyadová je nepřekonatelná vytrvalostní plavkyně.
Po letech trénování
se v Havaně připravuje na plavbu z Kuby na Floridu.
Nyadová a její sponzoři utratili 150 000 dolarů.
Desetitunová klec dvanáct krát sedm metrů.
Bude Dianu Nyadovou chránit
před žraloky a měchýřovkami portugalskými,
co poplavou vedle ní.
Diana Nyadová udělá zhruba
čtvrt milionů temp.
Během toho ztratí 9 kilogramů
a očekává se, že po doplavání bude hospitalizována.
Jestli existuje někdo, kdo to dokáže, jsem to já.
Tahle plavba je spíš nemožná než možná.
Je strašná zima. Nedávám to.
Nedokážu generovat dost tepla.
Co mě to napadlo? Jsem ubohá, debilní...
- No tak. - Blbá!
Vůbec ne.
Nenadávej si. Vedeš si skvěle.
Je moc zima.
Nedám to.
Počkej. Přinesu ti ručník.
Tak jo.
Mám tam vydržet 60 hodin.
Zvládnu jen šest.
Co? Jak dlouho jsem vydržela?
Čtyři hodiny, 14 minut.
Hele, nemáš nějaký jiný sen?
Proč něco takového říkáš?
Mluvila jsem s Munatonesem, je to ten plavec...
Jo, vím, kdo to je.
Nemyslí si, že to zvládneš.
Dal mi kontakt na doktora,
který pracuje se sportovci, a ten si to taky nemyslí.
Co přesně řekli?
Studují atlety už nějakou dobu
a nevěří, že přeplavat z Kuby na Floridu je možné.
A už vůbec ne pro ženu v tvém věku.
Aha. Nasrat.
Zkusím to znovu zítra.
- Musíš si odpočinout. - Naposled.
Ukážu ti to.
Dobře.
Skvělá práce, Diano!
Skvělá práce!
No tak, to dáš!
Makej, Diano.
Poslední bazén!
To dáš. Makej! Dělej!
Dej do toho všechno!
Jeď!
- Třicet dva padesát čtyři. Osobák! - Jo!
Osm hodin a tři minuty. Jo!
Když jsi mi to řekla,
to, co Steve a ten doktor řekli...
- Úplně mě to nakoplo. - Vážně?
- To snad ne! - Ne.
Ty jedna...
A proto budeš skvělá trenérka.
Nevím, jak trénovat plavce.
Nemusíš. To se naučíš.
Já ti nevím.
Bude to náročné.
Víza, logistika, peníze...
Jsou tam žraloci.
- Všechno to zařídím. - Co mí klienti?
- Já ti nevím. - Co s nimi?
Zvládnou to.
- Skončíš s komentováním sportu? - Jo!
Už nechci jenom koukat. Mám toho dost.
Vím, že to zvládnu. A chci do toho jít s tebou.
Musím. Bez tebe to nezvládnu.
Tak jo. Jdu do toho.
Super!
Jo!
- Jo! - Jo!
To je ono.
Padesát dva.
Dobrá práce.
Pěkně.
Jen tak dál.
Plavu na otevřeném moři.
Je to jako dvouapůldenní zápas v boxu.
Připadám si jako panter. Jsem dobře trénovaná.
Nemám žádné volné dny, abych byla v co nejlepší formě.
Pálím spoustu kalorií.
Jím 3 až 4 tisíce kalorií každé tři hodiny.
Fyzická síla a psychická odvaha jsou...
Když bude moře klidné,
stejně bude dva a půl dne
čelit žralokům a únavě.
Hned po Austrálii
jsou u Kuby nejagresivnější žraloci.
Neberu to na lehkou váhu.
V Bimini jsme viděli čtyřmetrového.
Jak dlouho jí to bude trvat?
Ještě osm a půl hodiny.
Nová fanynka.
Měly bychom odsud vypadnout.
SVATÝ MARTIN
Nerada vás ruším, ale potřebuju něco vědět.
Volala jsi tomu chlapovi s klecí?
Jo, aha.
Ne, žádnou klec nechci.
Cože?
No, klec je pomůcka.
Takže ne.
Budu to jen já a oceán.
Kdy jsi mi to chtěla říct?
Nechci, aby mohl kdokoli zpochybnit můj největší životní úspěch.
- Ale nikdo to nikdy nedokázal. - Právě.
Budu první.
To já budu plavat. Je to moje volba.
- Haló? - Pojďte dál.
Ahoj.
- Bože. - Anno.
- Jsem tak ráda, že jsi tady. - Díky.
- Bonnie? - Bonnie.
- Jsem Diana. - Chtěla tě poznat.
- Vezmu to. - V pohodě, díky.
Ninu jsem neviděla roky,
ale s mámou si každý týden volají a mluví i o tobě.
- Aha. - Jsme moc vděčné.
- Moc díky. - Ano.
- Jako doma. - Rády vás tu máme. Viď, Mio?
Lamanšský průliv má 32 kilometrů.
Ten přeplavu za sedm a půl hodiny.
I když je zima. Kuba je jiná liga.
Je to 160 kilometrů. 60 hodin
neustálého plavání.
Můžu se zastavit, aby mě prohlédli,
abych do sebe dostala jídlo
nebo pokud se budu chtít kochat vesmírem nad sebou.
Je to boží.
Jsem maličký bod,
co se vznáší na hladině pod hvězdami,
ale nemůžu zastavit a dotknout se lodě,
ani na čůrání nebo kakání.
Kakáte do vody?
Jo. K tomu se vrátíme.
Měla bych vám říct, jaká je vám zima. Ale víte, čeho se bojím nejvíc?
Čeho se bojíte nejvíc?
Mořských potvor.
V těchto vodách
žijí jedni z nejnebezpečnějších živočichů na zemi.
Čtyřicet devět druhů žraloků,
trnuchy, měchýřovky.
V noci ani nevíte, že tam jsou.
Je taková tma, že si nevidíte na špičku nosu.
A ti živočichové na vás číhají.
Ano?
A teď, o 30 let později,
bych ráda měla logo Pizza Hutu na svých plavkách,
zatímco poplavu...
Ano. Počítáte správně. Je mi 61.
Ale to je důvod to udělat, ne naopak.
Samozřejmě máte právo na svůj názor,
ale musím vám říct,
že je špatný a krátkozraký.
Poprvé to byla naprostá hračka.
Přišla jsem do kanceláře Rockyho Aokiho, co vlastní řetězec restaurací.
Slyšela jsem, že miluje vodní sporty.
Odešla jsem s šekem na 300 000 dolarů, co vypadal, jako když vyhrajete loterii.
- Tu historku jsem slyšela. - Jo.
- Asi 400krát. - Je dobrá.
Ale že byl tak velký, slyším prvně.
- Zkoušela jsi ho znova? - Už není naživu.
A tentokrát potřebujeme 500 000 dolarů.
Možná na to musíme jít jinak.
Trochu ženštěji.
Jako přes tampony?
- Ne že bychom je ještě potřebovaly. - Naštěstí.
Taky si říkám... Teda ne, že bych se bála, ale...
co uděláme s těmi žraloky?
Žraloci neloví lidi.
Nechtějí jíst nás, ale tuleně.
To jo, ale...
Občas si otestují, jestli nejste tuleň.
A jak to testují?
Proto máme náš štít.
Dvě elektrody na zádi každého kajaku
přenáší zesílený signál.
Nesnáší to. Koukejte.
Tohle vážně není nutné.
Nebojte.
Testováno v Pacifiku s koňskou nohou.
To je pozvánka pro žraloky. Ale odmítli.
Myslíte, že ji v noci můžete osvětlit?
Protože ji nevidím, a abych věděla, kde je, musí pleskat rukama.
- Hele! - O vodu.
- Světlo láká ryby. - Hele!
- Koukejte! - Je tady. Koukejte.
Pěkně! Má v čumáku senzory. Nezvládá ten elektrický proud.
Budeme s potápěči dávat pozor,
kdyby se vypnul štít.
Jaké používáte zbraně?
Harpuny nebo...
Tyče s tenisákem.
Neubližujeme jim.
Jen je šťouchneme do čumáku.
Žádné zbraně.
Ochráníme vás, Diano.
Ale pamatujte si,
že tohle je jejich oceán. Vy jen proplouváte.
Představte si ty reklamy, na kterých můžu být.
Já nevím, třeba „pořád v suchu“.
Nebo něco klasického.
Můžu být na billboardu a pode mnou slogan:
„Dost silný pro muže, dělaný pro ženy.“
Samozřejmě.
Jo. Díky, Deb.
Podle mě jsem sehnala sponzora.
Hezky pěkně!
Mám kontakt na navigátora.
- Další navigátor. - Je z Key Westu.
- Zase nějaké nemehlo. - Někoho potřebujeme.
Prý je skvělý. Říkají mu Král zálivu.
Pozvala jsem ho zítra na oběd.
Objednám ti rybí tacos se salsou zvlášť.
A ty budeš naprosto okouzlující.
Pěkná loď.
Sám jsem ji navrhl.
Plánek jsem překresloval asi stokrát.
Manželka si myslela, že mi hráblo, ale je dokonalá.
- Manželka, nebo loď? - Obě.
John Bartlett.
Kdysi jsem vás sledoval v televizi.
Vážně?
Jak komentuju vítězství a prohry ostatních? Super.
Potřebuju vidět navigační můstek.
Žádný problém.
Golfský proud je pěkná svině.
Je to v podstatě rychlá řeka uprostřed oceánu.
Jde na východ, ale vy chcete na sever.
- Pokud nepřekonáte její rychlost... - Jedete zpátky.
To vím.
Víte, že jsem to už zkoušela?
Jo, vím.
Nepotřebuju přednášku o Golfském proudu.
Potřebuju vědět, co vás kvalifikuje k téhle misi.
- Jaké máte reference? - Tak počkat.
Chcete, abych vás přesvědčoval, nebo jste vstala prdelí napřed?
Poslední navigátor mě vyšplouchnul.
Kvůli němu jsem 14 hodin plácala do příboje.
- Nebýt jeho, zvládla... - To je váš problém.
Toho vašeho navigátora jsem si našel.
Kretén z Poháru Ameriky, co nevěděl nic o Floridském průlivu.
Je jedno, co máte za doporučení.
Pokud jste v těchhle vodách nestrávili 10 000 hodin
a neznáte protiproudy a víry,
je to, jako by vám myčku připojoval žokej.
- Poetické. - Pojďte se mnou ven.
Vyplázněte jazyk.
Cítíte to?
- Co? Sůl? - Ne.
Písek ze Sahary, která je 10 000 kilometrů daleko.
Tak silný je tu vítr.
Chcete dokázat něco, co nikdo jiný nedokázal.
Kurz musí být přesný.
Musíte mít přesné souřadnice, které spočítá někdo, kdo ví, co dělá,
a každých 15 minut bude kurz upravovat,
aby proud pracoval pro vás.
Pokud se odchýlíte o kousek na východ,
skončíte u Turks a Caicos. Kousek na západ, jste v Texasu.
Nebo hůř, chytnete se do víru.
Tak si klidně zase vyberte špatně.
Pohoda. Může vás to stát život.
No...
díky za váš zájem.
- Nashle. - Bereme ho.
Počkejte, co oběd?
Co?
Máte pivo?
- Jo. - Potřebuju pivo.
Jestli to někdo dokáže, tak ona.
Musíte to vidět. Aspoň trochu.
Jinak byste tady neseděl.
Přinesla jste oběd.
To jo.
Budu upřímný. Nevidím to.
V roce je pár dní, během kterých se možná dá přeplavat na druhou stranu.
Možná. Je to malé okno.
I tak to nemusí zvládnout.
Víte?
Navíc to ani není placené.
Budeme trénovat měsíce, možná ani nevyplujeme.
Jo.
Víte, jaký pocit mám nejradši?
Když jsem hrála profesionálně raketbal,
bylo mi 30,
a s holkama jsme blbly po celé zemi
jako malé.
A pak přišel den zápasu a člověk cítí to napětí a říká si,
že určitě vyhraje.
Ve svém věku něco takového můžu zažít
už jen s ní.
Kolik dalších příležitostí dělat něco takového dostaneme? Co?
Tak proto jste tady.
Jo. A taky mě potřebuje.
Neptejte se proč.
A my potřebujeme vás. Slibuju, že to nebude nuda.
Mnozí říkají, že nuda je podceňovaná.
Tipnu si, že vy k nim nepatříte.
Au. To není moc dobré.
Zeptám se lidí, co používají.
Máme pár nápadů, jak zajistit, abys plavala za lodí.
Jak se cítíš? Připravená na nočku?
Jo.
- Jo. - Vypadáš skvěle.
Vytvrzuješ se. Co rameno? Pořád bolí?
Už to není tak hrozné.
Co tvá mysl?
Během dlouhých plaveb?
Fajn. V playlistu mám 85 písniček.
Neil Young, Janis Joplin, Beatles...
Když zazpívám „No Reply“ 1000krát, je to 9 hodin 45 minut do rytmu.
Potřebuju ještě jednu. Musí být v celém taktu podle temp.
Jen ti chci říct,
že kdybys měla ponuré myšlenky,
byla na sebe moc tvrdá nebo...
Jsem v pohodě.
Namažu si to. Můžu?
Jasně.
Tak jo.
20. DUBNA 2011 61 LET – 24HODINOVÝ TEST
Tak jo, poslouchejte.
Čeká nás 24hodinový test.
Tohle je Dee, naše kapitánka.
Když je u kormidla, nemluvte na ni. Dobře?
Nikdy jsem ji neslyšel mluvit, ale je nepřekonatelná.
To samé platí pro plavkyni. Ve vodě na ni nemluvte.
Žádné srandičky. Berte to vážně.
Tak jo. Vy se znáte.
Ahoj Dee.
Červené světlo vymyslel Nico.
Nemůžeme na vás svítit. Přilákalo by to potvory.
Ale nemají rády červenou.
Super.
Musí jíst. Jinak její tělo začne požírat samo sebe.
Budeme ji krmit každých 90 minut, ale nebudeme jí říkat, kolik je.
A snažte se nedráždit její ego.
Nekřičte na ni. Na to moc dobře nereaguje.
Nebuďte ani měkký.
Když bude halucinovat, tak to hrajte s ní.
- Tak jo, ukážeme jí to. - Koukni na to.
John ti udělal dráhu, abys byla blíž lodi.
- Vážně? - Jo.
S tělem odchází i mysl.
Když tělo zeslábne, přijdou halucinace.
Smyslová deprivace.
Myslela jsem, že na mě nalétávají racci
a že mi po obličeji teče krev.
Nic nevidím.
Ten psychický stres je šílený.
Je to mučení.
Zvracela jsem a ztrácela sílu...
Vidíš, co píšou u tvého jména?
Tohle je tvoje jméno.
Je to tvůj osud.
Po obrátce chci vidět rychlejší tempa.
Co to je?
- Ukaž. - Je to jen legrace.
TRENÉR NELSON
Proč zvracíš?
Protože...
...jsem právě 24 hodin plavala.
Přišla víza. Můžeme na Kubu.
- Lepší? - Jo.
Tak jo. Dej mi pět.
Dnes se setkáme
s někým, kdo byl pro spoustu z nás hrdina.
Úžasná plavkyně Diana Nyadová
je zpátky a chystá se dokázat něco neuvěřitelného.
HAVANA, KUBA
...se snaží dokázat to, co se jí před 30 lety nepodařilo.
Snažím se podpořit jednotu
a dobré vztahy mezi našimi dvěma zeměmi.
Spojení.
Nemůžu se dočkat. Až počasí dovolí, tak se dám do toho.
Děkuji.
- Luku? Na. - Moc díky.
Je to dobré.
Víte co?
Chci vám všem něco říct.
Zatímco čekáme na dobré počasí,
uzavřela jsem sama se sebou dohodu, že to nikdy nevzdám.
Všichni jste toho hodně obětovali.
Žádné peníze, žádné výhody, žádné jistoty.
Ale nenapadá mě nic lepšího, pro co se tak obětovat.
Moje životní mise, můj osud,
je bojovat s nepředvídatelnými podmínkami,
s přírodními živly.
Budu první na světě.
Když si moje příjmení najdete ve slovníku...
- Jasně. - „Vodní nymfa“.
Moc vám děkuju. Na osud.
- Na nás všechny. Na Kubu. - Na Kubu.
- Na čekání na počasí. - Jo.
Jestli nevyrazíme za pár týdnů, spadne teplota.
- Rok v pytli. - Přesně.
Jak to vypadá?
Mám tři různé prognostiky,
jak na počasí, tak na proud.
Jednoho v Marylandu, jednoho v DC
a jednoho v Miami.
- Porovnávám jejich modely. - A?
Je to ruská ruleta.
Až se vyčasí, možná budeme mít příležitost.
Možná. Asi tak na třicet procent.
Ahoj.
Musím odsud.
Třeba si jít zaběhat.
Koukala jsi ven?
Musím být připravená.
Jsi připravená.
Narazila jsem do tebe v kuchyni. Bylo to jak do zdi.
Nechci, abys vyhořela.
Buď trpělivá.
Vím, že je to těžké.
Ne, nevíš. Ty to neděláš.
Tobě se to snadno říká.
Neštvi mě.
Pořád jen já, já, já.
- Co? - Půjčila jsem si na to.
Jo, já taky.
Správná reakce by měla být „děkuju“.
Takže jen tak odejdeš?
Ne, jasně. Jen běž.
Fakt. Běž. Dej si třeba brko.
Zacvič si. Běž si číst.
Nemám žádnou knihu.
Je po bouřce.
Máme šanci.
Přišel náš čas. Můžeme.
Plavání na otevřeném moři provozuje 16 milionů lidí.
Existuje 116 lidí,
kteří plavali déle než 24 hodin.
Ale plavat déle než 48 hodin
zvládlo jen 12 lidí v celé historii.
A Nyadová
bude muset plavat s medúzami a žraloky
a v tom nejrychlejším mořském proudu na světě.
Musí plavat aspoň 52 hodin, aby uspěla.
Všechno musí jít hladce.
Děkuju.
Tak jo, je připravená. Ustupte trochu dozadu.
- Tak jo. - Moc vám všem děkuju.
To dáš. Zmákneš to, Diano.
- Kupředu. - Kupředu.
Kuráž!
7. SRPNA 2011 61 LET
165 KM NA KEY WEST
Každý moderátor a každý cizí člověk v autobuse se mě ptá,
proč zdánlivě duševně zdravá
a krásná mladá žena dobrovolně podstupuje taková muka?
Ve vytrvalostním plavání,
ač je to masochistické,
je úspěšný ten,
kdo je ochoten trpět nejvíc bolesti po nejdelší čas.
161 KM NA KEY WEST
Johne, jak to tam vypadá?
Dobře.
Prozatím.
Pět set jedna, pět set dva,
pět set tři, pět set čtyři,
pět set pět, pět set šest, pět set sedm...
...dvě stě jedna, dvě stě dva, dvě stě tři...
Čtyři sta šedesát jedna, čtyři sta šedesát dva,
čtyři sta šedesát tři...
Sedm set dvacet osm, sedm set dvacet devět, sedm set třicet...
Sedm set třicet dva, sedm set třicet tři,
sedm set třicet čtyři, sedm set třicet pět...
Osm set sedmdesát osm, osm set sedmdesát devět...
92 KM NA KEY WEST
Čtyři sta devadesát tři, čtyři sta devadesát čtyři...
Diano!
Pojď se nakrmit!
Tady máš.
Moje rameno.
Od jedné do deseti?
- Šest. - Sakra. Takže pro normálního člověka osm.
- Potřebuju Tylenol na bolest. - Jasně.
Tak jo. Musíš se mnou komunikovat.
- Dobře. - Nebojuj sama.
No tak.
Tady máš.
Máš to?
Super.
Jsi v pohodě?
Zase plave.
Kupředu.
87 KM NA KEY WEST
Do prdele.
Od začátku byl oceán nelítostný,
ale plavala dál.
Lokala mořskou vodu.
Často zvracela, což jí sebralo ještě víc síly.
Neudržela v sobě jídlo, ale stejně plavala dál.
- Bonnie. - Co je?
Jsi v pohodě?
Jsem.
Ale...
Diano, podívej se na mě.
Přestaň mluvit.
V pohodě.
Do prdele. Má alergickou reakci.
- Co jste jí to dala? - Enterin. Je to jako Tylenol.
Ne! Už jsme to řešili. Je alergická.
Nemůže dostat žádná NSAID. Kurva!
Neustále se měnící větry donutily posádku
změnit na začátku kurz.
Plavala na severovýchod k pobřeží Floridy
do drsných vod.
Náročné podmínky
jí vzaly třikrát tolik energie než normálně.
Po boji se špatnými podmínkami
a naprosto mimo kurz Dianu vytáhli z vody.
Trvalo pět minut přesvědčit ji, že je to nemožné.
Ptala se, co musí udělat.
Že ví, že zvládne ještě 30 hodin.
Dianu Nyadovou museli donést do lodě.
Přetrpěla 42 hodin drsných vod ve Floridském zálivu.
Kvůli slané vodě jí natekly oči,
rty a jazyk,
ale 28letá plavkyně chtěla plavat dál.
Nechtěla jsem to vzdát a nikdy už neplavat.
Ke Key Westu jí chybělo 136 kilometrů.
Dianu Nyadovou oceán porazil.
Plave už přes 24 hodin.
Jo.
Posledních pár špatně dýchá.
Tady máme být.
Jestli na pár minut zastavíme, stáhne nás proud.
- Tlačí nás to na východ. - K Africe.
Musela by plavat dvakrát tak rychle.
Musíš to odvolat.
- Do prdele. - No jo.
Diano, poplav k lodi. Sundej si brejle. Podívej se na mě.
No tak.
Ne.
- Musíš z vody. Ty proudy neporazíš. - Neříkej to.
Diano, plaveš, ale nikam se neposouváš.
Dva kroky vpřed, patnáct zpátky. Nejde to!
Udělala jsi, co se dalo.
Všechno. Jsi tvrdá.
Může za to příroda.
9. SRPNA 85 KM NA KEY WEST
No...
ani jsem se nezapotila.
Vážně.
...vychýlil Nyadovou příliš na východ.
Nezapomeňte, že je jí 61 let.
Ve 28 zkusila to samé, ale i tehdy musela svůj pokus
kvůli silným proudům a špatnému počasí ukončit.
Škoda. Fandila jsem jí. Zajímalo by mě, jestli to ještě zkusí.
23. ZÁŘÍ 2011 62 LET – O SEDM TÝDNŮ POZDĚJI
165 KM NA KEY WEST
Musíte opatrně s jejími rty.
Tady je kyslík. A tam na to nesahejte.
Johne?
Tohle je Jon Rose, náš nový zdravotník.
Vítejte na Titaniku.
Neposlouchejte ho. Je to pesimista.
- Zdravím. - Malá očekávání jsou klíč ke štěstí.
Ať tě neslyší Diana.
Diano, můžeš trochu zpomalit?
Jsi na 58 tempech za minutu.
Trochu zpomal.
- Super. - Vy jí to počítáte?
Jo, slyším to.
Jak při každém tempu plácá do vody.
Smutné, co?
Dala jsem jí kávový gel. Je jako raketa.
Drž ji zpátky, co to jde.
Proud bude za pár hodin řádit.
Tak jo.
Zatím to vypadá dobře.
Pozor na ledovce.
125 KM NA KEY WEST
- Pomoc! Pálí! - Co je, Diano?
- Diano. - Pomoc!
- Jsem tady. - Pálí!
Klid.
- Plave k tobě. - Sakra.
- Co to je? Nějaká medúza? - Bože!
Není to měchýřovka.
Zavolej té paní z univerzity a popiš jí to.
Pálí!
Jone, doplavte k ní blíž.
- Dostaňte ji k lodi. - Nesahejte na mě!
Nikdo na tebe nesahá.
Nebudeme na tebe sahat. Poplav blíž.
- Musíš sem. - Dostaňte je ven.
Diano!
Poplav blíž k lodi.
Dejte jí injekci.
Na. Kyslík, prosím.
Podle ní je to čtyřhranka. Neměly by tu být. Dokážou zabíjet.
Do prdele. Dostaňte ho ven.
- Vytáhnu vás. - Jone Rosi.
- Ne. Zůstat. Chci plavat. - Vytáhněte ho.
Diano, jde ti o život.
O můj život.
Ne!
Ne. Budu plavat.
- Jsem v pohodě. - Tak jo.
Nádech nosem, výdech pusou.
Dýchej z tohohle. Na.
Na. Vezmi si to.
Tak.
Pořádně se nadechni. Dlouhý nádech.
Skvěle.
Nechci...
Nechci to vzdát.
Já vím.
Chce plavat dál.
Je stabilní.
Jaká je naše pozice?
Jako vážně?
Každou chvíli může umřít a ty chceš vědět, kde jsme?
Co tady sakra děláme?
Je to její sen.
A její rozhodnutí.
A stejně už jsme tady.
Jo.
Tak jo.
Jestli s tím dokážeš žít...
Řekni mi prosím, kde jsme.
95 KM NA KEY WEST
Podle univerzity
byla ta medúza z mělkých vod, když jsme opustili Kubu.
Globální oteplování. Prý se šíleně množí.
Ale už by měly být za námi.
A prý jsme se příliš neoddálili, protože jsme předtím skvěle drželi kurz.
Máme dobrý čas.
Ale teď musíš trochu zpomalit.
Tak jo.
Do toho, všichni.
No tak! Jo!
Tohle je na medúzy.
Kdyby náhodou.
Skvělé.
Co ta zastávka?
Snažím se opravit kurz,
jsme trochu moc severovýchodně, ale pozice je dobrá.
To od tebe slyším poprvé.
Já vím.
Ale šlape do toho. Jsme 72 kilometrů od pobřeží.
Jestli to takhle půjde dál, před úsvitem jsme na Floridě.
Tak jo.
Můžeš.
Vypadáš dobře.
Kupředu.
Jo.
Proto plavete ten bazén navíc. Proto běžíte ten další kilometr.
Proto jdete každý den až na hranici.
Dejte do toho všechno, co máte.
Celé srdce, všechnu sílu a naprostou koncentraci
a slibuju, že z vás budou šampionky.
- Dobře? - Ano.
Panterky na tři. Raz, dva, tři.
Panterky!
Jeď, Diano.
Dělej!
No tak.
Jeď, Diano!
Jo, zmákla jsi to!
Ne!
Přestaň. Ne!
Můj obličej!
Chapadla!
Dostaňte ji ven!
Diano, zůstaň tam.
Diano.
Diano?
Běž se vyspat, na konci chodby je pokoj.
Co se děje?
Nic.
Ne.
No tak, Diano.
To nemůžeš. Musíš dýchat.
No tak, dýchej.
Dýchej. Pořádně.
Vím, že se ještě nadechneš. No tak.
Nadechni se.
No tak. Tohle mi nedělej. Nadechni se.
Co se stalo?
Vydechni.
No tak. Vydechni!
Diano, vydechni!
Bože.
Kriste.
Bonnie, hele.
Jo.
Myslí si, že pořád plave.
Pořád plaveš?
Tak jo. Plav.
A dýchej.
Měla jsem ji vytáhnout.
Měla jsem jí říct, že je konec.
Proč nemůžu říct,
že jsem nasraná, že mě porazila mořská příšera?
Že mě vypnula blbá medúza?
Je to pod mou úroveň.
- Kurva. - Je to pod tvou úroveň?
To je pro nás ponižující.
Pro všechny. Pro Johna, Jona Rosea, Luka, Dee...
- Tvrdě pracujeme. - Já vím.
A byli jsme strachy bez sebe.
- Tušíš, jaké to pro mě je? - Já vím.
Ne, nevíš.
Viděla jsem tě umřít.
Na 15 sekund jsem myslela, že je po tobě.
Protože jsem ti zase neoponovala.
Jen jsem přikývla.
Už to nedávám. Fakt ne.
Ale neumřela jsem. Jsem tu.
Jsem v pořádku a nevzdávám to.
Dobře?
Vždycky se naučíme něco nového. Zjistím i něco nového o sobě.
Co ses dozvěděla?
Nechci mít pocit, že jsem mohla bojovat víc.
To nesnáším.
Já vím. Co dál?
Ještě jednou.
Ještě jednou naposled.
Budeme příští rok trénovat,
ale taky vyřešíme ten problém s medúzami.
Našla jsem experta na čtyřhranky.
Jak jsi stihla najít experta na medúzy?
Říká se tomu internet.
Je to doktorka.
Vypadá jako super ženská.
Víš, jak vyčerpávající je mít tě za kamarádku?
Příště jí nedávejte epinefrin.
Žahnutí od čtyřhranky zvyšuje epinefrin. Mohla se předávkovat.
Řekla jsem jí, že pokud ji neochráníme, tak do toho nejdu.
Co myslíte? Je to šílený nápad?
Nesmí ji znovu požahat.
Na tohle si nevybudujete imunitu. Ba naopak.
Příště to nepřežije.
Přesně proto jsem navrhla ten neopren.
Ale jo. Je to šílené.
A taky odvážné.
Hele, Bonnie?
Tohle je hrůza.
Nemůžeme ti pomoct. Taková jsou pravidla. Musíš to zvládnout sama.
Nezvládnu to.
Dobře.
Ale umřete.
Mohla byste plout s námi?
Bude to velké dobrodružství.
Baumgartner se prý nebojí smrti,
protože dostat se sem byla dřina.
Už skákal z...
Co je? Co se děje?
- Ovladač! - Co?
...a ze sochy Krista Spasitele...
Koukej.
...je nejtěžší na světě. Nejnáročnější vytrvalostní plavba.
Děláš si srandu?
Nikdo to zatím nezvládl.
Je strašně mladá.
Je to jako získat zlato z olympiády a světový rekord.
Ale je to možná těžší,
protože se to zatím nikomu nepovedlo.
My víme, že se to nikomu nepovedlo.
- O to taky jde! - Můžeš mlčet? Chci ji slyšet.
Nebudu mít neopren, nepoužiju klec...
To snad ne.
Tohle je moje příležitost. Krade mi to.
Mám ten nejlepší tým expertů, který byl kdy...
Ne. Tohle dělám já.
Sakra. Kde je čtyřhranka, když ji potřebuješ?
Dělám, že jsem to neslyšela.
Nevidím ji.
Vypnula se jí GPSka.
Kde?
Kde se vypnula?
- Tady. - Co?
Třeba selhala. Nebo...
- Počkat. - Vytáhli ji?
Hele. Počkat.
Telka.
Bolestivá žahnutí od hejna medúz
donutila McCardellovou po 11 hodinách plavbu ukončit.
- Jo! - Jo!
Jo!
Jednu jsem vytáhla z pusy.
Tahala jsem její chapadlo z pusy.
Nakonec jsem je prosila,
ať mě vytáhnou. Že těch medúz je tam hodně
a bude to jen horší a horší.
- Bože. - Nebudu se vracet.
- Nezkusíte to znovu? - Ne.
Bonnie, prober se.
Bonnie.
Musíme jet na Kubu. Hned.
Všechny modely říkají ne.
Atlantické víry jsou nad 17. rovnoběžkou,
od Afriky sem jdou bouřkové systémy a pak je tu Golfský proud.
Budeme mít obrovské vlny, jestli narazíme na ty větry.
Tohle není ono.
- Mrkni znovu na modely. - Moje modely jsou správné.
Vážně chceš proud v plné síle?
Obrovské vlny, co se ti lámou o hlavu?
Zvracet, zatímco tě to táhne k Bahamám?
Zní to jako zábava?
Jestli počkáme, skončí sezóna. Bude moc zima.
Já vím.
Není to jediná trasa na světě.
Můžeme to zkusit jinde. Třeba Guam je touhle dobou fajn.
- Guam? - A proč ne?
Není to Kuba!
Kdy mě začneš poslouchat?
No jo, ty víš všechno.
Jo, jsi expert. Ale já jsem CEO téhle výpravy.
- CEO? - Jedeme.
- Nebudu čekat další rok. - Je to příliš nebezpečné.
Volala jsem svému kontaktu v Atlantě a podle Grega můžeme vyrazit.
No tak když to říká Greg... Kdo je vůbec Greg?
Neznám ho. A tohle není jeho rozhodnutí.
Přesně tak. Není. Je to mé rozhodnutí.
Tady velím já. A hádej co. Vyrážíme.
No tak, vážně?
Johne?
Promluvíme si?
Promiň. To bylo...
Myslí si, že to nechci?
Tenhle měsíc jsme zrušili sedm plaveb,
abych tu mohl být.
Snažím se chránit naše životy.
Já vím.
A co teprve ty.
Viděl jsem, jak 40 hodin
stojíš na zádi a koukáš ven z lodi,
abys ji nespustila z očí. Uvědomuje si to?
Poděkovala ti někdy?
- Má svůj způsob... - Zametá s tebou.
No tak. Nevíš...
- Máme mezi sebou... - No tak.
Pokaždé poslechneš radši ji než svůj zdravý úsudek.
Je to riziko.
Do prdele.
Došli jsme tak daleko.
Ať to zkusí.
Co s tím chceš dělat?
Půjdeš domů a budeš celou sezónu
vozit skupinky turistů?
No tak.
Jsme tak blízko.
20. SRPNA 2012
Čtyři sta osmdesát tři, čtyři sta osmdesát čtyři,
čtyři sta osmdesát pět...
Říkal jsem jí to! Tohle byla blbost.
Čtyři sta osmdesát šest,
čtyři sta osmdesát sedm...
Dvě sekundy od sebe.
Musíme vzít kajaky do lodi.
- Dee, jeď na sever! - Do prdele.
Čtyřicet devět hodin.
Nabíráme vodu.
Bonnie, vytáhni ji!
Diano!
- Diano! - Diano!
- Nico, vidíš ji? - Ne!
Diano!
Neboj se.
Tak. Pěkně.
Není pochyb.
A když budeš dobře trénovat...
Čtyři sta sedmdesát tři...
Máš rozepnutý knoflík.
Čtyři sta sedmdesát sedm...
Už mě nikdy neuvidíš!
Diano!
Kde je?
Diano!
- Tady jsme! - Diano!
Diano! Plav k lodi! Vytáhneme tě!
Ne! Zůstanu! Zvládnu to, Bonnie!
Zbláznila ses? Ani náhodou!
Pomine to!
Přísahám bohu, že ne...
Loď nabírá vodu!
Nebudu riskovat životy.
Můžeme to přečkat.
Řekni mi, že ti nevadí, když umřu!
Měla to být pozitivní zpráva,
ale bohužel to nevyšlo.
Diana Nyadová je zpátky na souši.
Její mise stát se prvním člověkem, který bez klece přeplave
z Kuby na Floridu, byla dnes ráno předčasně ukončena.
Uplavala 77 kilometrů,
což znamená, že by Lamanšský průliv přeplavala dvakrát,
ale dál už nemohla.
Jediný, kdo se rozhodne, že jsem skončila, jsem já.
Ty možná nejsi vyčerpaná, ale my jo.
Hodně jsi naštvala Johna a Nico musí zpátky do práce.
Má novou práci. Opravu klimatizací.
Říkal, že je to dobrodružství jeho života.
Ty to fakt nechápeš, viď? Jaké je to pro nás.
Jsme na mizině.
Ten čas, psychická daň, co si to vybírá... Trvá to už roky.
Tak se vzmužte.
Jsme tým.
To snad ne.
Tvůj komplex nadřazenosti je neuvěřitelný.
No, všichni by ho měli mít.
Každý by se měl cítit jako hvězda svého života.
Jo. Přesně. Mého života.
Jsou věci, které chci dělat.
Jo? Co třeba?
Nevím.
To je to nejvtipnější. Ani nevím.
Co chci já? Co chci dělat?
Ale víš co? Je to moje volba, ne tvoje.
Myslím si, že se musíš smířit s tím, že bych mohla umřít.
Co prosím?
Kdybys to chtěla ty, udělala bych to.
Vážně? Fakt bys to udělala?
Představ si, že bys věděla,
že zvládneš něco, co dokážeš jenom ty. Něco osudového.
Už dost s osudem.
- Nyadová... - Vím, co to znamená.
- Můj otec... - Byl kretén.
Jo, byl to kretén,
ale rozuměl mému osudu!
Tady ale nejde o tebe ani o tvůj osud.
Jde o mě.
Pro jednou tady jde o mě!
Vůbec na mě nemyslíš.
Jen chceš, abych za tebou běhala.
Samozřejmě na tebe myslím.
Vím, čeho jsi schopná, líp než ty.
Poslouchej se. Jsi tak povýšenecká.
Vím, že svět chce, abych držela zobák,
sedla si na prdel a čekala na smrt, ale nemyslela jsem, že i ty.
Přestaň.
Nemůžu.
Nepřestanu. Nepřijmu porážku.
Zůstáváš?
Ne.
Ano, ale váš trenér? Snažila jste se odpočívat.
Aby vaše tělo a mysl byly sladěné.
Myslíte, že mi to na závodech šlo?
Říkal, že o tom nesmím nikomu říkat.
Že je to speciální.
Že máme něco tak speciálního, že to nikomu nesmím říct.
Že to nikdo nepochopí.
Prý by mě vyhodili ze školy a nikdy bych nemohla na olympiádu,
protože bych o něj přišla.
Že jsem malá holka a nechápu to,
ale že on je muž a potřebuje to.
Pokus číslo čtyři.
Tady jsem na startu. Neuvěřitelně nervózní.
Netuším, co mě čeká, ale jsem odhodlaná.
Připravena dát do toho všechno.
Kurážná.
Tohle je Bonnie, moje trenérka.
Má na starost zajistit, že dostávám dost kalorií a elektrolytů.
Zase Bonnie.
Nesmíte mít v hlavě prostor pro porážku.
Pokaždé musíte věřit,
že to zvládnete.
Ale...
no,
čtyřikrát mi to nevyšlo.
Tak jo.
Nyadová, ty blbá krávo.
Ano?
Pořád se na mě zlobíš?
Protože mě to moc mrzí.
Některé věci, co jsem řekla,
a to, jak jsem to brala... Nebylo to ode mě hezké.
Děkuju.
A ne, nezlobím se.
Ale jestli chceš, abych znovu vyplul, tak nemůžu.
Mám toho teď hodně.
Musím platit hypotéku. Potřebuju pracovat.
Život člověka dožene.
Jasně, chápu.
Možná to prostě nejde.
To mám prostě přijmout
průměrné standardy ostatních ohledně toho, co je možné?
Bonnie už mě má taky dost.
Přestaň říkat nesmysly. Bonnie tě má moc ráda. Jste rodina.
Nejde o to, že bych nevěděla, jaká jsem.
Že jsem tak...
Radikální?
To je hezky řečeno.
Proč je to tak těžké?
Proč je tak těžké být člověk?
Víš, nic se nevyrovná tomu pocitu,
když bylo všechno v pohodě,
ty jsi na tom byla skvěle,
za tebou plavali delfíni
a já, Bonnie a celý tým jsme byli na jedné vlně a říkali si,
že to dáš, že to všichni zvládneme.
A všichni jsme tomu věřili.
Bylo to jako extáze.
Jo, to bylo fakt fajn. Viď?
Já to nikdy neviděla. Ale cítila jsem to.
To je pravda.
- Byla jsi ve vodě. - Jo.
A zpívala si ve tmě.
Jsi fakt hustá, Diano.
Opravdu.
No nic, měl bych...
Jo, jasně. Samozřejmě.
Dobrou noc, Johne.
Dobrou noc, Diano.
Volala jsem ti.
Nechala zprávy.
Diano, už se o tom nechci bavit.
Jo, já vím.
Chtěla jsem tě vidět. Popovídat si.
Dobře.
Četla jsem, že umřel Jack Nelson.
Jo.
Myslela jsem, že zavoláš.
Dobře, že je po něm.
Nesnáším být oběť.
Já vím.
Pořád je v síni slávy. Přestože jsme všechny promluvily
a veřejně řekly, že nás zneužíval.
Chápeš to?
Bože.
Kéž bych ho mohla zabít sama.
- Zabila bych ho. - Jo?
- Jo. - Jak bys to udělala?
Uřízla bych mu ptáka.
Tupým nožem na žulové desce. Nechala bych ho vykrvácet.
Proč na žulové?
Nevím. Tak si to představuju.
Nepoškodil mě. Neodklonil mě z kurzu.
Jsem v pohodě.
Ale jsou chvíle, kdy je mi zase 14...
Je to, jako by jeho hlas vycházel ze mě
a já jsem na sebe strašně naštvaná.
Proč jsem nebojovala víc?
Byla jsem silná.
Vždyť víš, že takhle to nefunguje.
To víš.
Jo, to vím.
Jen prostě...
Víš...
Byl na mě tak hodný.
Teda ze začátku.
Napsala jsem si do deníčku „miluju trenéra Nelsona“
a on to viděl.
Bože, to jsem nikdy nikomu neřekla.
No tak.
Jsi silná.
A nejen v plavání. Jsi silný člověk.
To přece víš.
Jo, vím.
A nepřestanu.
A můžu to zkoušet dál.
Jo, můžeš.
Takže...
budu trénovat a seženu tým,
a až se vrátím, tak se uvidíme.
- Třeba skočíme na večeři. - Jasně.
Tak jo.
Vždycky ti budu držet palce.
Fandím ti.
Jamesi?
Chci, abys jel po mé levici, abych tě viděla při nádechu.
A každých 90 minut
mi dáš jeden z těch pytlíků, co jsou v lednici.
Bonnie mi to většinou stříká rovnou do pusy.
Víš co? To je jedno.
V pohodě.
Za chvíli budu připravená.
Gusi, půjdeme se projít?
Co?
Tak pojď, jdeme.
„...jsem měla udělat? Neumře nakonec všechno, příliš brzy?
Řekni mi, co plánuješ dělat
s tím svým vzácným, prchavým životem?“
No tak, Mary Oliverová.
Během rozhovoru v rádiu
Oliverová řekla, že je pro ni důležitá jednoduchost.
Její básně často oslavují přírodu,
ale taky zachycují to, jak byla zneužívána,
když vyrůstala na ohijském venkově.
Jak nám řekla v roce 2012,
našla útočiště ve svých dvou vášních.
Milovala přírodu
a mrtvé básníky.
Považovala se za...
KUBA, 2013
Tak jo.
Něco ti řeknu.
Bonnie, co se...
Nepřerušuj mě.
Jsem tady,
protože jsem
o tom přemýšlela...
Jsme kamarádky od mých 30, kdy jsme si užívaly jak...
Dělaly jsme spolu spoustu věcí. Zábavných, nudných, těžkých...
Zkoušela jsem být sama, ale není to ono.
Nevzdáváš se.
Chci tím říct,
že stárneme spolu.
Stárneme, a jestli máš umřít...
chci být poslední, koho vidíš.
Neumírej.
Ale jestli umřeš, budu tam s tebou.
Ve 28 se chtěla stát prvním člověkem,
který bez klece přeplave z Kuby na Floridu.
5. POKUS NYADOVÉ – ZVLÁDNE TO?
Třicet pět let po svém prvním pokusu
čtyřiašedesátiletá Diana Nyadová doufá, že letos tuhle výzvu dokončí.
Tohle je její pátý pokus doplavat z Havany na Floridu.
Bude bojovat s větrem, proudy, dehydratací a hypotermií.
A během těch tří dní, kdy poplave, se může leccos pokazit.
Moc ráda vás vidím.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsi tady.
Jo.
- To je tvoje práce? - Ne...
Elke říká, že hůř už na tom stejně nemůžeme být.
Ale rozhodnutí, že můžeme vyrazit, je na mně. Dobře?
Jasně.
- Co je? - Vypadáš jako tuleň.
Co je to za masku? Je ještě horší.
Angel na tom trvala. Někdo prý spolkl čtyřhranku.
Co se stalo?
Jak jako co se stalo? Umřel.
Tak jo, všichni. Připravte se.
Podle mě budeme moct zítra vyrazit.
- Jo! - Skvěle.
Jo.
Jdeme do toho.
Nyadová. Vodní nymfa. Osud. Viď?
Celá ta záležitost s Arisem...
jak není můj biologický táta...
Takže
technicky nejsem...
Hele.
Poslouchej mě.
Nikdo není větší vodní nymfa.
Kupředu.
31. SRPNA 2013 64 LET
165 KM NA KEY WEST
Sakra.
Hele.
Štít nemohl spadnout, ne?
Do prdele.
Jdu zkontrolovat štít.
Dobře.
Sedm set třicet dva,
sedm set třicet tři...
Co se děje?
Co je?
- Bože. - Vidíš ho?
- Vytáhneme ji? - Bonnie!
- Poplav co nejblíž. - Vypni motory.
Diano!
Diano! Poplav k lodi.
Moc necákej, malá tempa.
Co se děje?
Opravujeme štít. Neboj.
Nedívej se.
- Je zapnutý? - Asi jo.
Asi jo?
V pohodě.
Jo!
- Skvělá práce. Děkuju. - Jo!
Děkuju vám.
143 KM NA KEY WEST
Řeže to do pusy.
Musíš to mít do úsvitu. Pak budeš v bezpečí.
Nejdřív čepici. Jo.
Sakra.
- Na. - Díky.
- Chci se zeptat... - Ano?
Jak tě získala zpátky?
Popovídali jsme si.
A...
jsem nemocný.
Neví o tom.
Ty vole.
Snažím se brát to statečně.
Jasně.
Každopádně
jsem si říkal, že zvládnu ještě jedno dobrodružství.
Jo.
- Plavkyně. - Plavkyně.
66 KM NA KEY WEST
Čtyři sta sedmdesát čtyři,
čtyři sta sedmdesát pět,
čtyři sta sedmdesát šest...
Bonnie!
Konečně jsme se trefili.
Unáší ji to na sever.
Jen musí dál makat.
Diano?
Poplav ke mně. Super.
Poplav. Malá tempa.
Dobrá práce.
Dej si.
Nebudu tě nutit jíst.
Jen do sebe musíš dostat tekutiny.
Aspoň 130 mililitrů.
To by mělo stačit. Super.
Já vím.
Polykáš spoustu slané vody.
Přesně.
Tak jo. Plaveš na Floridu.
Tudy.
Plaveš na Floridu. Na Key West.
To je ono. Vedeš si skvěle.
Hoď tam pořádné tempo. Tak ukaž.
Přesně. To je ono.
A další.
Urazili jsme 120 kilometrů.
Tak daleko jsme se ještě nedostali.
Nečekala jsem, že ho tady uvidím.
Tádž Mahal.
Je nádherný.
Plav přímo za ním.
Je to tamtudy.
Mám plavat po té žluté cestě?
Přesně tak. Ta vede k Tádž Mahalu.
Plavej dál.
Jen tak dál.
Nyadová drží italský rekord z Capri do Neapole.
...by neměly být fantazie.
Uplavala 51 kilometrů...
Jako by moje tělo bylo velké jako velryba.
Deset metrů široké, s ohromnou silou a rameny.
Klestím si cestu oceánem a nic mě nezastaví.
Myslela jsem, že na mě nalétávají racci
a že mi po obličeji teče krev.
Šedesát hodin bez zastavení na širém moři.
Je to jako získat na Olympiádě zlato a rekord.
Tahle plavba je spíš nemožná než možná.
Přijde mi, že když se dostanu na druhou stranu, budu nesmrtelná.
Hele. Jo, ty. Plav dál.
Bonnie!
Hele.
Vidíš to?
Diano.
Pojď sem.
To je ono.
Tu masku už si nikdy nevezmeš.
Sundej si brýle.
Tak.
Podívej se na mě. Prosím.
- Ne. - Podívej se na mě.
Je konec?
- Ne... - Odklonili jsme se?
Zvládnu to.
- Ne... - Bonnie. Nelezu ven.
- Přestaň. Podívej se tam. - Zvládnu to.
- Koukni. Vidíš? - Nevylezu.
Vidíš horizont? Podívej se na něj.
Vidíš to?
To je slunce?
Ne, to není slunce.
To je Key West.
Diano, snažím se ti říct, že tohle byla poslední noc.
Musíš naposledy zabrat. Když do toho dáš všechno,
dneska budeš na Floridě.
Ale pořád nás čeká dlouhá cesta.
Dalších 12 hodin.
Musíš v sobě najít sílu.
Zvládneš to? Jo?
Dej si tohle.
Zvládáš to skvěle.
Diano!
Musíš zůstat blíž k lodi.
Ještě není konec.
Zpomal.
- Plave špatným směrem. Plýtvá silami. - Já vím.
Potřebuju další desetinu uzlu.
Já vím. Do hajzlu!
Co děláš? Bonnie?
Vážně?
Diano?
Jsi se mnou ve vodě.
Poslouchej mě.
Musíš ještě chvilku plavat.
- Jo? - Nesahej na mě.
- Nesáhnu na tebe. - To nesmíš.
Jsme v tom spolu. Všechno děláme spolu.
Nemusíš na nic myslet.
Stačí, abys mi dala pár dobrých temp.
Zvládneš to?
Co takhle pět dobrých temp?
No tak. Vím, že to dáš.
Protože vím, jaká jsi mašina.
Nenechám tě to vzdát.
Tak co, zvládneš to? Určitě.
Dej mi jedno dobré tempo. Co ty na to?
Pro mě. Stačí mi jedno.
Jedno dobré tempo.
Pěkně. Nádhera.
Ještě jedno.
To je ono.
A další.
- Jo. Ještě jedno. - Bonnie...
Nemluv. Šetři síly na Key West.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
No tak. Ještě jedno.
Jedno tempo. Pěkně.
To je ono.
Pěkně. Makej.
No tak, jeď!
Velké tempo.
Jo, to je ono.
Pěkně, zlato.
Plaveš tam.
Tamtím směrem. To zvládneš.
Nemachruj.
- Hýbeme se, ne? - Jo.
Jsme strašně blízko.
Co se děje?
Zvládneme to.
Něco mi spadlo do oka.
Jedeme, Dee.
Diano!
To dáš!
Přesně!
Je to naprosto neuvěřitelné.
Její plavání se v půlce zrychlilo poté,
co ji začal unášet silný proud.
S proudem byla její rychlost 3 kilometry za hodinu.
Doprovází ji asi 40 lidí na čtyřech lodích.
Tady vidíte Nyadovou v křišťálově čisté vodě,
jak se blíží k pobřeží Key Westu.
Diana Nyadová finišuje!
Diana Nyadová, dámy a pánové!
Nyadová!
Nesahejte na ni, nebo ji diskvalifikují!
Všichni zpátky!
Zpátky! Nesahat!
Historický okamžik!
Nesmíte na ni sahat!
Diana Nyadová právě uplavala 165 kilometrů z Kuby!
Pojď ke mně.
Tady jsem.
To zvládneš.
Pojď sem.
No tak, Diano.
To zvládneš. Jsi skvělá.
No tak.
To dáš. Pojď. Jsem tady.
Jsem tady. Pojď za mnou.
Ještě jeden krok. Jsi skoro venku.
Už jen kousíček. To zvládneš.
Jsi skvělá. Už jen pár metrů.
Krok za krokem.
Potřebuju obě nohy venku.
Pojď. To dáš.
Vedeš si skvěle.
Ještě pár kroků.
To dáš.
Opatrně.
Obě nohy ven. To je ono.
Jo.
Zvládly jsme to.
Chci říct tři věci.
Zaprvé,
nikdy se nevzdávejte.
Zadruhé,
nikdy nejste moc staří na to, abyste šli za svými sny.
A zatřetí,
plavání možná vypadá jako sólový sport,
ale je potřeba mít dobrý tým.
To jo.
Jo!
Diana Nyadová dosáhla 2. září 2013 svého snu přeplavat z Kuby na Floridu.
Čtyřicet lidí, kteří ji doprovázeli na lodích společně s Voyagerem,
bylo svědky neuvěřitelného výkonu.
Trasa je dlouhá 165 km.
Kvůli silným proudům uplavala 177 km.
Trvalo jí to 52 hodin a 54 minut.
Pět pokusů,
třicet pět let.
Diana a Bonnie se vídají každý den.
Zvládli jsme to.
LUKE TIPPLE EXPERT NA ŽRALOKY
ANGELA YANAGIHARA BIOCHEMIČKA / EXPERTKA NA MEDÚZY
DEE BRADY KAPITÁNKA
Měli jsme štěstí s Golfským proudem.
NA PAMÁTKU JOHNA BARTLETTA 1947–2013, NAVIGÁTOR
Věděl jsem, že to na Floridu zvládne,
pokud to všechno klapne.
Co říkáte na to, že se sem sjely stovky fanoušků?
Super. Bylo to super.
Viděla jsem jejich výrazy.
Líbí se jim, že někdo v mém věku udělal něco, co nikdo předtím nezvládl.
A jako třetí věc jsem na té pláži zmínila tým.
Myslíte, že jsem hustá? To neznáte Bonnie.
- Bonnie? - Je v zákulisí. Potřásla mi rukou.
- Je hustá. - Jo.
Vypráví skvělé historky, ale když jsem v nich já,
nelíbí se mi, že přehání.
Není to úplně...
Ta kostra je stejná,
ale není to úplně tak, jak říká.
Děkuju.
Diano Nyadová, vyzývám vás.
Vycouvala jste z toho.
Plavala jste na Kubu se žraloky a medúzami,
ale bojíte se bojovat se mnou?
Připluli jste do Ameriky na lodi?
Nechci být ta šílená paní...
...co tohle dělá dokola a dokola
a pořád selhává, dokud jí není 90.
Plavala jsem s tímhle.
Jo vy jste plavala s tímhle. Přišlo mi, že vypadáte jinak.
Jo!
Když to zazpívám 1000krát, bude to devět hodin a 45 minut do rytmu.
Přejdu pěšky Ameriku.
Zavřela jsem oči, sevřela pěsti,
řekla to a myslela to vážně.
Rychleji bych to nezvládla.
Musíte se probudit a dělat to znovu a znovu, dokud to nedokážete.
Vstávám kolem čtvrté. Dneska bylo 4:45.
Šla jsem do posilovny.
Moji sousedi... byla tma.
Sousedi spali a já zahrála...
aby vstávali.
- Musíme... - Tohle je navigace...
- To jsme používali loni. - Ne. Letos to bude jinak.
Překlad titulků: Sebastian Jágr