Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Navnet hennes, Nyad, betyr "vannymfe" på gresk.
28-årige Diana Nyad
svømmer for å erobre nye vann.
Verdensmester i maratonsvømming,
Phi Beta Kappa-vinner, lingvist, forfatter...
Nyad har verdensrekorden fra Capri til Napoli.
Hun svømte fem mil over Lake Ontario.
Hun svømte de 4,5 milene rundt Manhattan-øya på rekordtid.
Spørsmålet fra millioner som gjør alt de kan
for å unngå å svømme der, er: "Hvorfor"?
Hun sier det er komplisert og angår dype følelser.
Fjorten mil, langdistansesvømming fra Bahamas til Florida...
...tok 27 timer og 38 minutter, ny rekord på åpent hav.
Velkommen til Diana Nyad.
5. SEPTEMBER 1979
Gratulerer.
Er du lei av å bli gratulert for den enestående,
og det var en enestående bragd?
Jeg blir ikke lei. Det var verdt det.
- Ja... - Men glad for å møte deg.
Lurte på hvor mange ganger jeg måtte være med før jeg møtte deg.
Distansen jeg vil svømme, tar 60 timer, to og en halv dag.
Fra Cuba til Florida.
- Og det er vanvittig... - To og en halv dag i vannet?
...og veldig ambisiøst, men jeg tror jeg kan.
Og det blir min siste tur.
Seksti timer uten stopp på åpent hav.
Det er som om jeg vinner gullmedalje i OL.
Slik jeg ser på det, er Bahamas forretten,
Cuba hovedretten og pensjonering desserten.
Cuba-turen er tøff.
Jeg tror ikke noen vet om den kan gjennomføres.
Diana Nyad hadde et ubøyelig ønske
om å fullføre distansen, sette verdensrekord og bli udødelig.
Men helt fra starten
visste hun at sjansen for å fullføre bare var 50-50.
Nyad sier dette kan bli siste svømmetur.
Vi mente alle at hun kunne klart det om hun hadde tatt pause.
- Er det slutt? - Det er slutt med maratonsvømming.
22. AUGUST 2010
- Det er som om hele verden sover. - Ja.
Selv når de er våkne, er de knapt der.
- Vet det. - Latskap er smittsomt, Bonnie,
og vi skal liksom bare jatte med
som om det er normalt at alle overgir seg til en banal eksistens.
Handler dette om 60?
- Hva? - Seksti?
- Nei. - Nei vel.
Jeg vil forresten ikke ha noe i morgen. Greit? Ingen kake.
Ikke engang en liten fra butikken.
For en som ikke vil feire,
- nevner du det jammen ofte. - Ja.
Stille og rolig, greit? Bare oss. Kanskje Scrabble.
Bra. Jeg har ikke planlagt noe, for du har bedt meg la være.
Ja. Vi gjør det ikke.
Glemte bæsjeposene.
Det var derfor vi dro på dyrebutikken, Bonnie.
Jeg vet det, men vi får iallfall litt trim.
Kom igjen. Én, to, tre. Du klarer det.
Hei, Teddy.
Hei.
Kan du sitte?
Flink bisk.
Greit.
- Ja. Døren er låst. - Gratulerer med dagen.
Jeg tok med min Scrabble. Du innrømmer det ikke,
men mangler en G, to E-er og minst én tom rute.
- Du, kom hit. - Hva er til middag?
- Jeg vil vise deg noe. - Hva? Hvorfor snakker du slik?
Hvordan da?
Som om du artikulerer. Har du fønet håret?
- Overraskelse! - Overraskelse!
- Hva? - Gratulerer med dagen, Diana!
Jeg ville ikke ha selskap.
Du mente det ikke.
- Er du glad? - Ja.
- Blås dem ut. - Ja vel.
Vent, jeg må tenke på et ønske.
Velg et bra et, Diana. Ønsk deg noe!
Jeg ønsker...
Jeg var fem år gammel,
og pappa slapp Websters ordbok i fanget på meg.
"Vennen, jeg venter fem år til du er klar for å vise
navnet ditt i svart-hvitt.
Navnet ditt er fra gresk mytologi,
mine forfedre,
nymfene som svømte i innsjøer, elver og havet."
- Greit. -"Dette er din skjebne."
Jeg tar henne nå. Kom.
- Jeg kom nettopp til poenget. - Har du hørt det uttrykket?
Det har du nok. "La dem ønske mer?"
Det har aldri passet til meg.
- Kom hit. - Hva er det?
- Der er Nina. Hun er fremdeles... - Ja. Se dit.
Hun har hvite bukser og er høy.
Herregud.
- Hva er problemet? - Vet ikke.
Hun virker litt...
Hyggelig? Normal? Ikke gal?
Vet hun mye om meg?
Hun har en plakat av deg på veggen og fjeset ditt tatovert på ræva.
Ja.
- Ikke morsomt. - Bare gå og snakk med henne.
Du skal spørre om alt ved henne, og ikke snakke om deg selv.
Jeg har vært i Vietnam, Uganda, hulene i Belize og i Sydney.
Jeg dekket OL der.
Tretti år med ABC Sports har tatt med meg over hele verden.
Men favorittstedet mitt er Cuba.
Det hadde du nok gjettet. Jeg antar du vet at...
- Å ja. - Ja.
Cuba har vært i bakhodet mitt siden jeg var liten.
Det magiske stedet over vannet.
Forbudt land.
Vi fikk ikke komme dit, de fikk ikke komme hit.
Det er fantastisk.
Så hvordan kjenner du Bonnie? Jeg trodde kanskje dere var...
Å nei, vi er bestevenner.
Vi var sammen i et sekund for 200 år siden, men...
Så fortell meg noe om deg selv.
Selv om vi er på en enveiskjørt vei mot døden,
betyr ikke det at vi må avfinne oss med middelmådighet.
Du blir 60, og verden bestemmer at du er en knokkelhaug.
Jeg er 58, så jeg vet ikke.
Virket som det gikk ganske bra med hun derre, hva het hun?
Det var flott. Hun var flott. Nei, det er ikke det.
Jeg tror ikke jeg trenger en kjæreste lenger.
Ikke jeg heller.
Så hvorfor så nedfor? Jobben?
Det er alt. Hvor er det enestående?
Herregud.
- Jeg mener det. - Dette igjen.
Jeg tror ikke jeg orker mer.
Hvis du føler det slik, gjør noe med det.
Vil du spille Scrabble?
Jeg må vaske opp. Har ting å gjøre.
Så du er redd for å tape. Notert.
Jeg skal knuse deg.
Jeg tar deg, frøken. Knokkelhaug eller ei, jeg diskriminerer ikke.
Bon?
- Det var en veldig fin fest. - Ikke noe å snakke om. Kom igjen.
Gjør deg klar for å tape og dø!
EN DIAMANT ER BARE EN KULLKLUMP SOM HOLDT UT!
Jeg gikk omsider gjennom mammas gamle esker fra sykehjemmet.
Hør på dette:
"Si meg, hva har du tenkt å gjøre med ditt ene ville og dyrebare liv?"
Mary Oliver.
Har du hørt om henne?
Temmelig berømt sitat.
Jeg bryr meg bare ikke om poesi.
- Du er for utålmodig. - Hvorfor ikke si hva de mener?
Jeg må rydde vekk alt dette.
Dette er latterlig. Du rydder ikke vekk noe.
Og se på dette.
Skal du beholde alle disse? New Yorkere? Se, 2006, som en hamstrer.
Så jeg tenkte: "Leste Lucy dette diktet?
Merket hun av denne siden?"
Men det ville vært rart. For hun gjorde ikke en dritt hele livet.
- Din døde mor? - Du vet hva jeg mener.
Hun var bare ettergivende,
og ble tyrannisert av faren min helt til han forlot oss.
Så jeg tenkte at dette diktet måtte ha betydd noe for henne.
Hun beholdt boken.
Hva tenkte hun om sitt eget liv? Etterlot hun den til meg som et budskap?
- Et budskap. - Så skjønte jeg det. Se.
Den var ikke engang hennes.
Tilhørte en ved navn Uli på naborommet som er 102.
Kanskje Uli gir deg et budskap.
"Hva annet skulle jeg gjort?
Dør ikke alt til slutt og for tidlig?
Si meg, hva har du tenkt å gjøre med ditt ene ville og dyrebare liv?"
Jeg blir revet mellom den tøffe anstrengelsen som er maratonsvømming
og å ikke ville føle alt det ubehaget lenger,
kjedsomheten og kvalmen og kulden og den lange tiden.
Jeg blir revet mellom det, og avskyen
for selvrespekt jeg kan miste om jeg ikke gjør det.
Jeg antar ordet er stolthet.
Jeg føler at jeg mislykkes, særlig psykisk.
Greit, det er bare en liten svømmetur.
Ingen stor sak.
Tretti år. Så å si ingenting.
Hallo, mørke, gamle venn
Jeg er her for å snakke med deg igjen...
...seks, sju, åtte, ni...
Nyad, navnet vårt i gresk mytologi,
betyr "vannymfe".
Du kommer til å bli en mester.
I dette livet kan du bare stole på deg selv.
Hvis du vil bli stor, er det du,
viljen din og hodet ditt som teller.
Ingen andre kan hjelpe deg.
Pent.
Sånn ja.
Godt jobbet, Nyad.
Det er jenta mi! Kom igjen! Få se hva du kan.
Talentet ditt er ubestridelig.
Det er ubestridelig.
Og hvis du er treningsvillig, kommer du til å bli stjerne.
Våkne, vennen. Du må se noe.
Det er så mye spenning og frykt i verden nå.
Vi glemmer at vi er forbundet under samme stjerner
og berører samme hav.
Dette er viktig i livet.
Hva finnes der ute?
Milevis med hav.
Cuba.
Det er et magisk sted, fullt av musikk og fullt av liv.
De får det til å virke så langt unna, men det er så nært
at du nesten kan svømme dit.
Her kommer den.
Ja!
Sett. Men jeg måtte jobbe for det.
- Bytt. Lyset er bedre på den siden. - Ja vel.
- Hva er det? - Hva da?
Det. Du har ringer rundt øynene.
Har du svømt?
Ja, det har jeg.
Jøss, se på deg, svømmeren.
Er det 30 år siden du hadde på svømmebriller?
- Det stemmer. - Hvordan var det?
Flott. Kom rett inn i det igjen.
Flott trening for en på din alder. Liten belastning på leddene.
Ja.
- Jeg vil gjøre det. - Hva da?
- Cuba til Florida. Svømmeturen min. - Hæ?
Du er så morsom. Serve.
Jeg tuller ikke, Bonnie. Jeg skal gjøre det.
Nei, det er sinnssykt.
Du prøvde da du var 28, og klarte det ikke. Nå er du 60.
Jeg tror ikke på pålagte eller andre begrensninger.
Og det er grunnen til å gjøre det, ikke omvendt.
Jeg begynte med 20 minutter, så 20 til,
og nå er jeg oppe i fire til fem timer i bassenget.
Jeg forstår det ikke. Har du et psykisk sammenbrudd?
Hodet har aldri vært klarere.
Skjønner du ikke? Hodet.
Det var det jeg manglet da jeg var yngre. Jeg har det nå.
Hodet svømmer ikke 16 mil over havet.
Kroppen gjør det.
Ja. Det er den andre delen.
- Det er en annen del. - Ja.
Jeg må begynne å fungere på høyeste nivå.
Du blir treneren.
Det var derfor du ville spille bordtennis.
- Nei, så... Bonnie. - Absolutt ikke.
Du sa jeg måtte gjøre noe for å muntre meg opp.
Jeg mente å gå på hurtigdating eller finne en psykolog,
ikke avslutte en 30 år lang pensjonering for en farlig, absurd fantasi.
Jeg gjør det. Jeg er ikke ferdig. Jeg har mer i meg. Du også.
Vil du ikke være fullstendig engasjert og våken
og tent av et formål og et oppdrag?
Det blir en fantastisk ferd.
Tenk over det. Du og jeg, et stort eventyr.
Du er født til å være trener.
- Og en trener trenger en utøver. - Nei. Serve.
Greit.
Jeg skal testsvømme i Mexico.
Bli med. La meg vise hva jeg kan.
Åtte timer med sterke strømmer på åpent hav.
Nok, Diana. Hold munn og serve.
Du blir veldig brun og fin.
Utrolig at du må ta det på hver gang.
Jeg føler at jeg har glemt noe.
Satte ut kjeks til hundepasseren,
men Gus kommer til å ta dem.
Jeg trenger din fulle oppmerksomhet.
Jeg vil være ni meter fra båten
mens du ligger til venstre så jeg kan se deg når jeg puster.
- Forstått. - Greit.
- Føler du deg bra? - Fantastisk.
Som jeg sa for fem minutter siden.
Greit.
Én, to, tre, fire.
Én, to...
- Tre, fire. - Store, lange tak, Diana.
Strekk!
All intellektualiseringen vi lærer å bruke i løpet av livet
teller ikke lenger, og det er en drømmelignende tilstand.
- Hva tenker du på... - Jeg har et tellesystem.
En hypnotisk teknikk med å synge sanger i takt med svømmetakene.
Jeg har allerede glemt deg! Alt ved deg!
Dere kvinnfolk! Jeg er ferdig!
Jeg føler meg like mektig som havet.
Jeg er ti meter bred med utrolige styrker og skuldre.
Ingenting skal hindre meg i å komme til den andre siden.
Diana Nyad kalles en uovervinnelig maratonsvømmer.
Etter ett års trening er hun i Havanna, klar for å svømme
de 16,5 milene fra Cuba til Florida Keys.
Nyad og sponsorene hennes har brukt cirka 150 000 dollar.
Forsterket sju meter langt stålbur på ti tonn.
Dette er laget for å beskytte Diana Nyad
mot haier og kolonimaneter
som kommer til å svømme ved siden av henne.
Diana Nyad kommer til å svømme omlag en kvart million tak.
Hun kommer til å gå ned nesten ti kilo,
og havner antakelig på sykehus av utmattelse og eksponering.
Hvis noen kan gjøre det, er det nå, og det er meg.
Svømmeturen er mye nærmere umulig enn den er mulig.
Det er for kaldt. Jeg klarer det ikke.
Jeg tror bare ikke jeg kan generere nok varme.
Hva tenkte du på? Du er patetisk og dum.
- Du! - Dum!
Gi deg. Ikke vær så hard mot deg selv. Du er flink.
For kaldt.
Jeg klarer ikke.
Vent, jeg henter et håndkle.
Greit.
Jeg skal liksom vare 60 timer der ute.
Jeg klarer bare seks.
Hva er det? Hvor lenge var det?
Fire timer og 14 minutter.
Kan du kanskje ha en annen drøm?
Hvordan kan du si det?
Jeg snakket med Steve Munatones, åpent hav-svømmeren...
Ja. Jeg vet hvem han er!
Han tror ikke du klarer det,
og ba meg en kontakte en lege,
en sportsmedisin-fyr, og han tror heller ikke du klarer det.
Hva sa de egentlig?
De har studert idrettsutøvere lenge,
og de tror ikke det er mulig å svømme fra Cuba til Florida,
særlig ikke for en kvinne, og ikke på din alder.
Faen ta dem.
La meg prøve igjen i morgen.
- Du trenger hviletid. - Bare én gang til? La meg vise deg.
Ja vel.
Godt jobbet, Diana!
Godt jobbet!
Kom igjen, du klarer dette!
Press deg, Nyad!
Oppløpssiden!
Du klarer dette. Kom igjen, Nyad!
Gi meg alt du har!
Kom igjen!
- Tretti-to-fem-fire. Rekord. - Ja!
Åtte timer og tre minutter. Ja!
Da du sa til meg
det Steve og den såkalte legen sa...
- Ja. - ...fikk jeg enda mer lyst.
Sier du det?
- Herregud! - Nei.
Din slu, lille...
Derfor blir du en glimrende trener.
Jeg vet ingenting om å trene svømmere.
Det trenger du ikke. Du lærer.
Jeg vet ikke.
Alt med Cuba,
visum og logistikken og pengene.
- Ja. - Det er hai der ute.
Jeg tar meg av alt det.
Hva med kundene mine?
- Jeg vet ikke. - Hva med dem?
De overlever!
Skal du bare slutte som sportsreporter?
Ja. Nok sitting på sidelinjen. Jeg har fått nok.
Jeg vet jeg klarer det, Bonnie, og jeg vil gjøre det med deg.
Jeg klarer det ikke uten deg.
Greit, jeg er med.
Ja!
- Ja! - Ja!
Sånn ja.
Du er på 52.
Femtito.
Godt jobbet.
Sånn ja.
Fortsett slik.
Jeg skal svømme i åpent hav.
Som å kjempe mot en tungvekter i to og en halv dag.
Jeg føler meg som en panter selv.
Jeg har gjort treningen.
Ingen fridager for å få topp muskulær og kardiovaskulær form.
Brenner så mange kalorier.
Jeg spiser tre til fire tusen kalorier hver tredje time.
Den fysiske styrken og selvsagt det psykiske motet...
Hvis havet er smult,
må hun likevel kjempe mot hai og utmattelse
i to og en halv dag i vannet.
Utenom Australia
finnes de største
menneskeetende pelagiske haiene i verden utenfor Cuba,
og det tar jeg ikke lett på.
I Bimini så vi en hai på over fire meter.
Hvor lenge blir hun?
Åtte timer og 31 minutter.
En ny fan.
Jeg tror vi må komme oss herfra.
Beklager å avbryte samtalen, men jeg trenger et svar.
Kontaktet du den fyren om stålburet?
Å ja.
Jeg gjør ikke det igjen.
Unnskyld?
Et haibur er et hjelpemiddel.
Nei takk.
Det er bare meg og havet hele veien.
Når skulle du fortelle meg det?
Jeg vil ikke ha en fotnote ved mitt livs største bragd.
- Men det er aldri gjort før. - Nettopp.
Jeg blir den første.
Jeg er svømmeren. Jeg bestemmer.
- Hallo? - Kom inn.
Hallo.
- Herregud. - Anna!
- Så fint å ha deg her. - Takk.
- Bonnie? - Bonnie.
- Jeg er Diana. - Hun dør etter å møte deg.
- Jeg tar den. - Det er greit, jeg har den.
Jeg har ikke sett Nina på årevis,
men hun og mamma snakkes ukentlig, og vi hører alltid om deg.
Vi er så takknemlige.
- Tusen takk. - Ja.
- Vårt hjem er deres. - Gleden er vår.
Ikke sant, Mia?
Den engelske kanal, for eksempel, er 3,4 mil lang.
Jeg kunne svømme over den på sju og en halv time,
selv i kulde.
Cuba er noe helt annet.
Det er 16 mil, eller 60 timer
med konstant svømming.
Jeg kan stoppe for å få legetilsyn,
jeg får næring av medhjelperne mine
eller bare flyter og beundrer det forbløffende universet over meg.
Det er bare så kult.
Jeg er et lite fnugg som flyter under stjernene,
men jeg kan ikke stoppe eller røre båten,
selv for å tisse eller bæsje.
Bæsjer du i vannet?
Ja. Jeg kommer tilbake til det.
Først bør jeg fortelle om kulden
og faren for hypotermi, men jeg er ikke mest redd for det.
Hva er du mest redd for?
Sjødyr.
I det vannet
holder noen av verdens farligste sjødyr til.
Førtini varianter av haier,
pilskater og kolonimaneter.
Og om natten vet du ikke engang at de er der.
Det er så mørkt at du knapt ser noe foran ansiktet ditt,
og de venter på oss der ute.
Ja?
Her er jeg, 30 år senere,
og vil gjerne se Pizza Hut-logoen
på badedrakten min mens jeg krysser de...
Ja, det stemmer. Jeg er 61,
men det er grunnen til at jeg gjør det.
Selvsagt kan du ha din mening,
men jeg kan ikke få sagt hvor utrolig gal og kortsiktig den er.
Første gang var det som å stjele snop fra et barn.
Jeg strenet inn på Rocky Aokis kontor,
Benihana-fyren, for jeg hørte han likte hav-greier,
så jeg bare dukket opp
og gikk ut igjen med en stor lotterilignende sjekk på 300 000 dollar.
- Du vet jeg har hørt historien? - Ja.
- Cirka 400 ganger. - Den er god.
Ja, men nå er det en enorm premiesjekk.
- Tror du han vil investere igjen? - Han er faktisk død.
Dessuten trenger vi 500 000 denne gangen.
Kanskje vi trenger en ny vinkling.
- Færre dressmenn og mer damegreier. - Mener du tamponger og sånt?
Ikke at vi trenger dem lenger.
Nei, takk og lov.
Og ikke at jeg er bekymret, for det er jeg ikke, men...
...hva skal vi gjøre med haiene?
Haier jakter ikke på mennesker.
De vil ikke spise mennesker, de vil ha seler.
Ja, men...
Av og til tester de om du faktisk er en sel.
Hvordan tester de deg?
Det er derfor vi har vernet.
To elektroder festet på baksiden av hver kajakk
som sender et forsterket signal.
De hater det. Se.
- Er det virkelig nødvendig? - Ikke vær redd, vi har testet det.
Prøvde det på et jævla hestebein i Sør-Stillehavet.
Det er en middagsbjelle for en hai. Alle snudde.
Kan du sette en lyskaster på henne om natten?
Jeg ser henne ikke.
Jeg ser bare hvor hun er når hun plasker i vannet...
- Dere! - ...med hendene.
- Lys tiltrekker fisk. - Hallo?
- Folkens! - Å, den kommer inn. Se.
Ørsmå sanseorganer i snuten. Den elektriske strømmen forvirrer dem.
Jeg og dykkerne mine skal ha øyne og ører åpne under sveipingen,
klare hvis vernet faller av.
Jeg vil vite hvilke våpen dere bruker. Er det harpungevær, eller...
Stokker med tennisballer på.
Vi vil ikke skade dem.
Bare et dytt på snuten.
Så ingen våpen.
Vi skal beskytte deg, Diana.
Men du må huske at dette er deres hav.
Du passerer bare.
Tenk på markedsføringsmulighetene med meg i spissen.
Jeg vet ikke, kanskje: "Fremdeles tørr."
Eller bare være klassisk
med meg på en plakattavle med deres ikoniske slagord under:
"Sterk nok for en mann, men laget for en kvinne."
Selvsagt.
Ja. Takk, Deb.
Jeg tror jeg nettopp fikk en sponsor.
Ja! Gode greier!
Jeg har en navigatør på lur.
- Vis meg en navigatør... - Han er fra Key West.
- ...som ikke er selvgod. - Du kan ikke styre båten.
Vi trenger ham. Alle sier han er god. De kaller ham Golfstrømmens konge.
Så jeg inviterte ham på lunsj i morgen.
Jeg bestiller fisketacos med salsa ved siden av til deg,
og du skal være ditt mest sjarmerende selv.
Fin båt.
Jeg designet den selv.
Jeg måtte tegne om linjeplanene ørti ganger.
Kona trodde jeg gikk fra vettet, men hun er perfekt.
- Kona eller båten? - Begge to.
John Bartlett.
Jeg pleide å se på deg på Wide World of Sports.
Ja vel?
"Seierens spenning, tapets smerte" og alt det der?
Jeg må se navigeringslugaren din.
Null problem.
Golfstrømmen er en rasende kødd.
Den er så å si en hurtigstrømmende elv midt i havet
som går til øst når du vil gå til nord.
- Hvis du ikke går fortere enn den... - Går du bakover. Ja, det vet jeg.
- Du vet jeg har prøvd dette før? - Absolutt.
Jeg trenger ikke informasjon om Golfstrømmen.
Jeg trenger å vite hva som kvalifiserer deg til oppdraget.
- Hva er resymeet ditt? - Vent nå litt. Hva er dette?
Tror du jeg selger meg,
eller er du bare irritabel?
Min forrige navigatør svek meg.
Han fikk meg til å kjempe mot bølgene i 14 timer.
- Jeg hadde klart det, om ikke... - Det er din skyld.
Jeg sjekket navigatøren din fra 78.
America's Cup-snobb som ikke visste en dritt om Stredet.
Du kan ha verdens beste resymé,
men hvis du ikke har seilt her i dine 10 000 timer
i disse motstrømmene og malstrømmene,
er det som å be en hestetrener montere oppvaskmaskinen din.
- Så poetisk. - Kom ut med meg.
Stikk ut tungen.
Kjenner du det?
- Nei. Salt? - Nei.
Sand fra Sahara, over 1100 mil unna.
Det gjør denne vinden.
Du vil gjøre noe som aldri har blitt gjort.
Kursen må være helt presis.
Aksen til strømmen må beregnes
av noen som vet hva de gjør,
slik at strømmen jobber med deg, ikke mot deg,
og beregne på nytt hvert kvarter.
Er du en brøkdel for langt øst,
havner du på Turks og Caicos-øyene, en brøkdel til vest, i Texas,
eller enda verre: i en malstrøm.
Så bare velg feil fyr igjen.
Det kan bare koste deg livet.
Takk for interessen for jobben.
- Ha det. - Han duger.
Vent. Hva med lunsjen?
Har du øl?
- Ja. - Jeg trenger en øl.
Hvis noen i verden klarer det, er det henne.
Du må se det, ellers hadde du ikke sittet her.
Du hadde med lunsj.
Det stemmer.
Jeg skal være ærlig. Jeg vet virkelig ikke.
Det er bare et par dager i året
vindretningen og strømningen lar en svømmer krysse.
Kanskje. Det er et lite vindu.
Selv da klarer hun det kanskje ikke.
Skjønner du?
Dessuten er dette helt frivillig, uten kompensasjon.
Vi trener i månedsvis, og får kanskje ikke grønt lys.
Ja.
Vet du hva min favorittfølelse var?
Da jeg spilte squash på mitt beste
og var 30,
og det bare var jeg og jentene som reiste rundt i landet som snørrunger,
men på kampdagen får du adrenalinrushet.
"Jeg skal vinne", ikke sant?
Den eneste måten jeg finner den magien på min alder, er gjennom henne.
Hvor mange flere sjanser får vi til å gjøre noe så spennende?
Så det er derfor du er her.
Ja, pluss at hun trenger meg.
Ikke spør meg hvorfor.
Og vi trenger virkelig deg. Jeg lover at det ikke blir kjedelig.
Noen sier kjedsomhet er undervurdert.
Jeg tipper du ikke er en av dem.
Huff. Vondt.
Jeg ringer rundt og sjekker hva folk bruker.
Og vi har noen gode ideer om hvordan du kan følge båten.
Hvordan føler du deg? Klar for nattesvømming?
- Ja. - Ja.
- Du ser godt ut.
Herdes. Hvordan er skulderen? Fremdeles kramper?
Ikke så ille.
Hva med hodet?
På de lange turene?
Bra.
Spillelisten min er oppe i 85 sanger.
Neil Young, Janis Joplin og Beatles.
Synger jeg No Reply 1000 ganger på rad,
er det akkurat ni timer og 45 minutter.
Jeg trenger én sang til,
men den må gå i 4/4-takt med takene.
Og bare så du vet det,
hvis du blir deprimert
og begynner å tvile på deg selv...
- Jeg sa det går bra. - ...rop på meg.
La meg gjøre det.
Ja vel.
Greit.
20. APRIL 2011 - 61 ÅR 24-TIMERS TESTSVØMMING
Hør etter, alle sammen.
En 24-timers treningstur.
Dette er vår kjære Dee, kapteinen vår.
Når hun står ved roret, snakker ingen til henne.
Jeg har aldri hørt henne snakke, men hun er best i bransjen.
Samme gjelder svømmeren. I vannet snakker ingen til henne.
Ingen vitsing. Fullt alvor.
Da drar vi ut. Dere kjenner hverandre.
Hei, Dee.
Det røde lyset var Nicos idé. Vi kan ikke sette lyskaster på deg,
da kommer alle slags dyr etter deg.
Men de liker ikke rødt.
Jøss.
Hvis hun ikke spiser, begynner kroppen å fortære seg selv.
Så mating hvert 90. minutt, men si aldri hva tiden hennes er.
Og prøv å ikke støte egoet.
Ikke kjeft på henne. Hun tåler ikke tøff kjærlighet.
Men ikke degg med henne.
Når hun begynner å hallusinere, bare jatt med.
La oss vise henne.
Du, se.
Bartlett laget en bane, så du kan være nærmere båten.
- Laget du den? - Ja.
Hodet forringes sammen med kroppen.
Når kroppen svekkes og hallusinasjonene starter...
Det er sanseberøvelse.
Jeg trodde måkene stupte mot leggen min
og at blod rant nedover ansiktet.
Jeg ser knapt.
Det psykiske stresset du går gjennom er utrolig,
nesten tortur.
Jeg kastet opp og mistet all min styrke, og...
Kan du lese det som står etter "najade"?
Det er navnet ditt, Diana.
Dette er skjebnen din.
Etter vendingen vil jeg se deg øke antall tak.
Vent, hva er det?
- Få se. - Jeg bare tullet.
TRENER NELSON
Hvorfor kaster du opp?
Fordi jeg nettopp svømte i 24 timer.
Visumene er godkjente. Vi kan dra til Cuba.
- Bedre? - Ja.
Greit. Fem høye.
Og til slutt i kveld,
en som var en helt for så mange av oss,
Diana Nyad, den utrolige svømmeren,
er tilbake, og i ferd med å gi seg ut på noe helt utrolig.
HAVANNA PÅ CUBA
...tar sikte på å gjennomføre en bragd som mislyktes for 30 år siden.
Jeg håper svømmeturen min kan bidra til enhet og et godt forhold
mellom våre to land.
En følelse av forbindelse.
...og jeg gleder meg til å dra ut
så snart været er på vår side.
Takk.
Luke?
Takk.
Vet dere hva?
Det er noe jeg vil si til dere alle.
Mens vi venter på signal fra moder jord,
signerte jeg en kontrakt med sjelen min om å aldri gi opp.
Dere har alle ofret mye.
Uten penger, goder eller garantier.
Men jeg vet ikke om en verdigere sak for et slikt offer.
Mitt livs oppdrag, kanskje min skjebne,
er å kjempe mot uforutsigbare forhold og slåss mot elementene.
Jeg blir den første Nyad.
Hvis dere søker på navnet mitt i ordboken, ser dere...
- Så flott. - ..."vannymfe".
Tusen takk. Skål for skjebnen.
- For oss alle. For Cuba. - For Cuba.
- For å vente på været. - Ja.
Er vi ikke ute om et par uker, synker temperaturen.
- Ett år rett i dass. - Ja.
Så hvordan ser det ut?
Jeg har tre forskjellige værmeldinger,
både for været og strømmeaksen.
Én i Maryland, én i Washington og én på Miami orkansenter.
- Jeg sammenligner modellene. - Og?
Det er russisk rulett.
Vi har et vindu når det klarner. Kanskje.
Jeg vil si sjansen er mellom marginal og ganske god.
Hei.
Herregud. Jeg må ut.
Ta en løpetur eller noe.
- Har du sett ut? - Jeg må være klar.
Du er klar.
Jeg støtte på deg på kjøkkenet. Det var som å gå på en murvegg.
Jeg vil ikke at du skal bli utbrent,
så bare sitt stille og vær tålmodig.
Jeg vet det er tøft.
Du vet det ikke. Du må ikke gjøre det.
Det er lett for deg å si det.
Kutt ut.
Alt handler ikke om deg.
- Hva? - Jeg pantsatte huset mitt...
Jeg også.
Da er det korrekte svaret "takk".
Skal du bare gå?
Nei da, bare gå.
Det er greit. Gå og røyk en joint eller noe.
Gjør litt yoga. Les en bok.
Jeg tok ikke med bøker!
Stormen er over.
Vi har vinduet vårt. Det er klart, Diana.
Det fins 16 millioner åpent hav-svømmere.
Det fins 116 personer
som faktisk har svømt i over 24 timer.
Men å svømme i over 48 timer,
har bare 12 i verdenshistorien gjort.
TILBAKE ETTER 30 ÅR DIANA NYAD PRØVER CUBA TIL FLORIDA IGJEN
Og av de 12 er Nyad på et sted med maneter, hai
og verdens største og mest hurtigstrømmende vann.
For å lykkes, må Nyad holde ut i 52 timer.
Alt må gå perfekt.
Takk.
Hun er klar, så trekk litt tilbake.
- Greit. - Tusen takk, alle sammen.
Du klarer dette, Diana.
- Fremover. - Fremover.
Mot!
7. AUGUST 2011 61 ÅR
16,5 MIL TIL KEY WEST
Alle talkshow-verter og fremmede på bussen spør meg:
"Hvorfor gjør en tilsynelatende normal,
vakker, ung kvinne dette mot seg selv?"
Nøkkelen til maratonsvømming,
selv om det er masochistisk,
er at personen som lykkes,
er den som er villig til å holde ut mest smerte i flest timer.
16 MIL TIL KEY WEST
Hvordan ser det ut der oppe, Bartlett?
Bra.
Foreløpig.
501, 502, 503.
504, 505, 506, 507...
801, 802...
461, 462, 463...
13 MIL TIL KEY WEST
728, 729, 730...
732, 733,
734, 735...
10 MIL TIL KEY WEST
877...
9,2 MIL TIL KEY WEST
501, 502, 503...
8,8 MIL TIL KEY WEST
...504, 505, 506...
Diana!
Kom inn og få næring!
KEY WEST HAVANNA
Her.
Bonnie, skulderen min.
På en skala fra én til ti?
Seks.
Huff. En normal persons åtte. Greit.
- Lege? Trenger et par Tylenol. - Greit.
Du må kommunisere med meg.
- Greit. - Ikke bare kjemp.
Kom igjen.
Her.
Har du den?
Det er bra.
Alt i orden?
Svømmeren er inne.
Fremover.
8,7 MIL TIL KEY WEST
Å pokker.
Helt fra starten var havet nådeløst,
men hun fortsatte å svømme.
Hun svelget sjøvann.
Sjøsyken varte i 15 timer og tappet kreftene hennes.
Kunne ikke holde maten nede, men fortsatte å svømme.
- Bon. - Hva skjer, Diana? Går det bra?
Ja da.
Jeg...
Stopp, Diana. Se på meg.
Slutt å snakke.
Det går bra.
Fanken. Hun får en allergisk reaksjon.
Hva ga du henne?
- Antrin-blanding. Det er som Tylenol. - Nei! Jeg sa jo at hun er allergisk.
Hun tåler ingen form for NSAID-er. Pokker!
Stadige vindendringer tvang navigatørene hennes
til å endre kurs de første timene.
Hun svømte nordøstover mot Florida-kysten,
rett inn i det opprørte vannet.
De vanskelige forholdene tok tre ganger den energien Diana ville bruke.
Etter å ha kjempet mot nådeløse værforhold,
håpløst utenfor kurs,
ble Diana trukket ut av vannet.
Det tok fem minutter å overbevise henne om at det var umulig.
Hun sa bare: "Hva skal til?
Jeg vet jeg klarer minst 30 timer til."
Diana Nyad måtte bæres til båten.
Hun hadde holdt ut 42 timer med opprørt vann i Florida-stredet.
Selv om saltvannet gjorde at øyne, lepper og tungen hovnet opp,
ville den 28-årige maratonsvømmeren bare fortsette.
Jeg vil ikke bare gi opp og gå tilbake og aldri svømme igjen.
Hun var 14 mil fra Key West.
Havet hadde beseiret Diana Nyad.
Hun har svømt i over 24 timer.
Ja.
De siste timene nesten uten pust.
Det er ikke her vi skal være.
Stopper vi i mer enn tre, fire minutter, ødelegger strømmene for oss.
- Vi blir presset østover. - Mot Afrika.
Hun må svømme dobbelt så lenge for å ta det igjen.
Du må stoppe henne.
- Pokker. - Vet det.
Diana, kom mot båten.
Ta av deg brillene. Se på meg.
Se på meg.
Nei.
Vi må få deg ut. Du kan ikke kjempe mot strømmen.
Ikke si det.
Du svømmer, men kommer ingen vei.
Det er to skritt forover og 15 bakover.
Det er umulig.
Du har gjort alt som er menneskelig mulig.
Alt. Du var fantastisk.
Dette er moder jord.
9. AUGUST 2011 8,5 MIL TIL KEY WEST
Ærlig talt...
...er jeg ikke stiv engang.
Jeg tuller ikke.
...presset Nyad langt østover.
Husk at hun er 61 år gammel nå.
Hun prøvde samme svømmetur som 28-åring,
og måtte gi seg på grunn av dårlig vær
og sterke strømmer da også.
Jeg er skuffet. Jeg heiet på henne. Lurer på om hun prøver igjen.
23. SEPTEMBER 2011 62 ÅR - SJU UKER SENERE
16,5 MIL TIL KEY WEST
Forsiktig med leppene hennes.
Vi har oksygenet her, og... Ikke rør når det er nytt.
Og Bartlett?
Si hei til Jon Rose, vår nye skipslege.
Velkommen til Titanic.
Ikke hør på ham. Han er kronisk pessimist.
- Fint å møte deg. - Lave forventninger betyr lykke.
Ikke la svømmeren høre det.
Kan du senke farten litt, Diana?
Du er oppe i 58 tak i minuttet, ro ned.
- Ja vel. - Tar du tiden?
Ja, jeg hører det.
Plaskingen av takene på vannet.
Så psykotisk har jeg blitt.
Jeg ga henne kaffegelé. Hun føk av sted som en rakett.
Hold henne igjen lengst mulig.
Avlesningene viser at strømmene vil rase om et par timer.
Greit.
Ser bra ut, folkens.
Pass opp for isfjell.
12,5 MIL TIL KEY WEST
- Hjelp! Brann! - Hva er det, Diana?
- Greit. - Hjelp!
- Jeg er her. - Brann!
Jeg er her, Diana. Ta det rolig.
- Her kommer den. - Å pokker!
- Hva er det? En slags manet? - Herregud.
Ikke en kolonimanet!
Luke, ring damen på UMiami og beskriv den.
Brann!
Jon, gå nærmere henne.
- Få henne til båten. - Nei! Ikke rør meg!
Ingen skal røre deg.
Vi skal ikke røre deg, bare kom nærmere.
- Du må nærmere. - Få dem vekk!
Diana!
Nå, Diana! Kom nærmere båten.
Gi henne sprøyta.
Sånn. Oksygen, takk.
UMiami sier det er en kubemanet.
De bør ikke være her. De dreper deg.
Svarte! Få ham ut av vannet.
- Greit. Jeg trekker deg opp. - Få ham ut.
Nei, bli... for å hjelpe.
Dette er livet ditt, Diana.
Mitt liv.
Nei.
Nei!
Nei, bli. Svøm.
Det er ryggraden...
Pust inn gjennom nesen og ut gjennom munnen.
Pust inn med denne. Sånn, ja.
Sånn. Ta denne fra meg.
Ja, slik.
Sett den på og gi meg ett godt åndedrag.
Bra.
Vil ikke...
Vil ikke gi opp.
Jeg vet det.
Hun vil fortsette.
Hun er stabil.
Hva er posisjonen vår?
Seriøst?
Hun kan dø når som helst, og du spør om posisjonen?
Hva i svarte gjør vi her?
Det er hennes drøm.
Hennes beslutning.
Og vi er allerede helt her ute.
Ja.
Greit.
Hvis du kan leve med det.
Bare les av posisjonen.
9,5 MIL TIL KEY WEST
Folkene på UMiami tror
kubemaneten kom opp fra det grunne revet da vi dro fra Cuba.
Global oppvarming. De formerer seg visstnok som gale.
Men de bør være bak oss nå.
Og Bartlett sa vi ikke har drevet for langt,
for du var så flink i sted.
Gode tider.
Men du må ta det rolig. Langsomt.
Greit, kom igjen.
Folkens, vi drar.
Kom igjen! Ja!
Til maneten. Bare i tilfelle.
Fantastisk.
Ødela pausen noe?
Prøver å korrigere
for litt nordøstlig drift, men jeg liker posisjonen vår.
- Jøss. Du liker aldri posisjonen vår. - Vet det.
Jeg må si at hun tar igjen tid.
Vi er 45,2 engelske mil fra marinaen.
Fortsetter hun slik, ser vi Florida før soloppgang.
Se på deg.
Du er klar.
Ser bra ut. Vakkert.
Fremover.
Ja.
Det er derfor vi svømmer den ekstra runden og løper den ekstra etappen,
det er derfor vi presser dere til det ytterste hver dag.
Gi meg alt dere har der ute,
all kraft, styrke og fokus,
så garanterer jeg at du drar herfra som mester.
- Forstått? - Ja.
Pantere på tre. Én, to, tre.
Pantere!
Grav dypt, Nyad! Kom igjen!
Kom igjen!
Kom igjen, Nyad!
Ja! Du klarte det!
Nei!
Nei.
Ansiktet mitt!
Fangarmer.
Få henne ut av vannet!
- Ta henne. - Bli der, Diana.
Du, Nyad?
Nyad?
Hvis du vil ta en lur, er gjesterommet borti gangen.
Hva skjer?
Ingenting.
Nei. Kom igjen, Diana.
Du kan ikke gjøre det nå. Du må puste.
Kom igjen, pust.
Pust dypt.
Jeg vet du har én til i deg. Gi meg ett åndedrag til.
Slutt å tulle med meg. Pust nå.
Hva skjedde?
Blås ut.
Kom igjen, blås ut!
Herregud.
Herre min.
Kjenn her, Bonnie.
Ja.
Hun tror hun svømmer ennå.
Svømmer du fremdeles?
Fortsett å svømme.
Og fortsett å puste.
Jeg skulle trukket henne ut.
Jeg skulle sagt: "Det er nok. Vi er ferdige."
Hvorfor får jeg ikke lov til å si
at det gjør meg forbanna å bli felt av sjødyr
og bli gjort maktesløs av en teit manet?
Det er under min verdighet.
Når du sier det, er det så nedverdigende for oss.
For oss alle. Meg, Bartlett, Jon Rose, Luke og Dee.
- Vi jobbet hardt. - Det vet jeg.
Og vi var livredde.
- Aner du hvordan det var for meg? - Ja.
Nei, det vet du ikke.
Jeg så deg dø, Diana.
I 15 sekunder trodde jeg at du var død.
Bare fordi jeg ga etter for deg igjen.
Jeg sa: "Ja da, greit."
Jeg kan ikke gjøre det mer.
Men jeg var ikke det. Jeg er her. Jeg er helt fin, og gir meg ikke.
Greit?
Vi har lært så mye hver gang. Jeg har lært om meg selv også.
Hva har du lært?
Jeg vil ikke se tilbake og vite at jeg kunne kjempet mer.
Jeg hater den følelsen.
Jeg vet det. Hva annet?
Én gang til. Det er alt.
Vi bruker det neste året på å trene,
men også fikse manet-problemet.
Jeg har faktisk funnet en ekspert på kubemaneter.
Hvordan har du funnet det allerede?
Det kalles Internett, Bonnie.
Hun er lege, og virker veldig kul.
Aner du hvor slitsom du er som venn?
I fremtiden, la dem aldri gi henne en Epi-injeksjon.
Stikk fra kubemaneter øker adrenalinet. Flaks hun ikke fikk overdose.
Jeg sa jeg bare ble med om jeg kan beskytte henne mot kubemaneten.
Så hva tror du? Er dette sprøtt?
Hun kan ikke stikkes igjen. Du blir ikke immun mot giften.
Det går motsatt vei.
Så det kan ikke bli en neste gang.
Jeg designet drakten for dette formålet. Den hjelper.
Men ja, jeg vil si dette er ganske sprøtt, men også veldig rocka.
Hallo? Bonnie?
Dette er brutalt.
Vi kan ikke hjelpe deg, slik er reglene. Du må ta den på selv.
Jeg klarer det ikke.
Så ikke gjør det.
Men da dør du.
Kan du bli med oss? Det blir et flott eventyr.
Baumgartner er ikke redd for å dø i hoppet,
for han har jobbet så hardt for å nå hit.
Han har basehoppet fra høyeste...
Hva skjer? Hva er det?
Hvor er fjernkontrollen?
...og fra Kristusstatuen...
- Se. - Verdens tøffeste svømmetur.
Det ultimate av ultramaratonsvømming.
Tuller du?
- Hun er et barn. - Ingen har klart det,
og dette er som å sette verdensrekord og ta gull i OL.
Det er muligens vanskeligere,
for ingen har klart å gjøre det.
Vi vet at ingen har klart det.
- Det er hele poenget! - Kan du slutte å snakke? Jeg vil høre.
Jeg skal ikke bruke våtdrakt og ikke haibur...
Utrolig.
Jeg skal ikke holde fast i noe...
Dette er vinduet mitt. Hun stjeler turen min!
Vi har det sterkeste
teamet med mest ekspertise
- som noen gang er samlet. - Nei, det er det jeg skal.
Herregud! Hvor er en kubemanet når du trenger en?
Jeg later som jeg ikke hørte det.
Den stoppet.
Sporeren hennes stoppet.
Hvor stoppet den?
- Der. - Hva?
Er det instrumentsvikt? Vent.
- Vent... - Trakk de henne ut?
Se. Vent litt.
Fjernkontroll.
Smertefulle stikk fra en sverm med sjødyr
bare 11 timer ut i svømmeturen tvang McCardel til å droppe ideen.
- Ja! - Ja!
Ja!
Én kom ut av munnen min.
Jeg trakk fangarmen ut av munnen,
men endte opp med å trygle dem.
Jeg sa: "Jeg må ut. Dette forsvinner ikke.
Det blir bare verre. Dette er starten."
- Jøss. -"Jeg kommer ikke tilbake."
- Så du gjør ikke flere forsøk? - Nei.
Våkne, Bonnie.
Bonnie.
Vi må til Cuba. Nå.
Alle modellene mine strider imot.
Den atlantiske virvelen står stille over 17. parallell,
stormsystemer kommer fra Afrika-kysten,
samt Golfstrømmen.
Vi får bare store topper hvis vi prøver oss på østavinden.
Dette er ikke vinduet.
- Sjekk modellene igjen. - Beklager, de stemmer.
Liker du tanken på strømmer i full styrke?
Vegger av sjøvann som slår deg i fjeset?
Oppkast mens du blir sugd østover mot Bahamas?
Høres det gøy ut?
Hvis vi venter lenger, er sesongen over. Det blir for kaldt.
Det vet jeg.
Det er ikke verdens eneste svømmetur.
Vi kan dra et annet sted. Guam er fint på denne tiden.
- Guam? - Hva er galt med Guam?
Det er ikke Cuba!
Når skal du høre på min ekspertise? Å nei, du vet jo alt.
Nei, du er eksperten. Greit. Men jeg er direktøren.
- Direktøren? - Vi drar.
- Jeg venter ikke et år med trening igjen. - Det er for farlig.
Jeg sjekket med værmelderen min i Atlanta, og Greg sier vi kan dra.
Hvis Greg sier det, så. Hvem i svarte er Greg?
Jeg har aldri hørt om ham. Han bestemmer ikke dette.
Det er riktig. Jeg bestemmer.
Jeg har ansvaret. Og vet du hva? Vi drar.
Hva i svarte?
Bartlett?
Kan vi snakkes?
Beklager det der. Det var...
Tror hun ikke jeg vil ut dit?
Elke og jeg avlyste sju charterturer
for å gjøre dette.
Jeg prøver å ta vare på folks liv.
Jeg vet det.
Og se på deg.
Jeg har sett deg stå i stavnen
i 40 timer, og tisset over båtripen
for å ikke slippe henne av syne et sekund. Ser hun det?
Takker hun noensinne?
- På sin måte... - Hun tvinner deg rundt fingeren.
Det vet du ikke.
- Hun og jeg... - Kom igjen, Bonnie.
Du setter henne over ditt bedre vitende hver eneste gang.
Det er en risiko.
Greit? Pokker.
Vi har kommet så langt.
Vi må la henne prøve.
Hva vil du gjøre?
Dra hjem og seile rundt
med en haug turister hele sesongen?
Kom igjen.
Vi er så nære.
20. AUGUST 2012 - 62 ÅR 9,3 MIL TIL KEY WEST
Jeg sa at dette ikke var vinduet!
To sekunders mellomrom.
Vi må trekke inn kajakkpadlerne.
- Dee! Styr mot nord! - Pokker.
Førtini timer gått.
Vi tar inn vann.
Bonnie!
Få henne ut!
Diana!
- Diana! - Diana!
- Nico! Ser du henne? - Nei!
Diana!
Det går bra.
Pent. Sånn ja.
Det er ubestridelig.
Nei! Ikke gjør det!
Og hvis du er treningsvillig...
Blusen din.
Slutt, vær så snill.
Du får aldri se meg igjen!
Diana!
Diana! Hvor er hun?
Diana!
Her nede!
Diana! Kom til båten. Vi tar deg ut.
Nei, jeg blir. Jeg klarer det, Bon.
Har du gått fra vettet? Nei!
Jeg klarer det, Bonnie. Jeg sverger.
Båten blir oversvømmet.
Jeg risikerer ikke liv.
Vi kan vente.
Du sier jeg må dø for dette!
Det skulle være vår gladsak denne uken,
men slik ble det ikke.
Diana Nyad er tilbake på land i kveld.
Målet hennes om å bli den første som svømmer fra Cuba til Florida
uten haibur endte tidlig i morges.
Hun klarte nesten åtte mil,
det betyr at hun kunne krysset Den engelske kanal to ganger,
men kom seg ikke lenger.
Den eneste som får bestemme om jeg er ferdig, er jeg.
Du er kanskje ikke ferdig, men alle er utslitt.
Du fornærmet Bartlett stygt, og Nico må på jobb igjen.
Som klimaanleggreparatør.
Nico sier det er hans livs eventyr.
Du skjønner visst ikke hvordan dette er for oss.
Vi er blakke.
Tiden og den følelsesmessige påkjenningen. Det har gått år.
Aksepter det.
Vi er et team, ikke sant?
Jøss.
Du er virkelig stormannsgal. Vet du det?
Alle burde være litt stormannsgale.
Alle burde føle at de er stjernen i sitt eget liv.
Netttopp! Mitt liv!
Og jeg har ting jeg vil gjøre.
Ja vel? Hva da?
Jeg vet ikke.
Det er det rare, jeg vet ikke.
Hva vil jeg? Hva vil jeg gjøre? Men vet du hva? Jeg får bestemme, ikke du.
Jeg tror bare du må slutte fred med muligheten for min død.
- Hva faen betyr det? - Jeg ville gjort det for deg.
Ville du?
Ja. Tenk deg å vite innerst inne
at du kunne gjøre noe ingen andre kan.
Som skjebnen.
Nok skjebne.
- Nyad... - Jeg vet hva navnet betyr.
- Faren min... - Han var en drittsekk.
Ja, han var en drittsekk, men han forsto skjebnen min.
Men dette handler ikke om deg eller skjebnen din.
Dette handler om meg nå.
Og du tenker ikke engang på meg.
- Jeg skal bare dilte etter. - Selvsagt tenker jeg på deg.
Jeg vet bedre enn deg hva du klarer.
Hør på deg selv. Det er så nedlatende.
Jeg vet at verden vil jeg skal holde kjeft og sette meg og dø.
- Men jeg trodde ikke du ville. - Slutt.
Jeg kan ikke. Vil ikke. Jeg aksepterer ikke nederlag.
Er du med meg?
Nei.
Ja, men treneren din. Her hviler du før du konkurrerer.
Når hodet og kroppen
- må være synkroniserte. - Tror du jeg vant stevner?
Han sa: "Du kan ikke fortelle noen om dette.
Det er så spesielt.
Vi har noe så spesielt at du ikke kan si det til noen.
Ingen vil forstå.
Du blir utvist fra skolen og blir aldri OL-svømmer,
for du vil miste meg.
Du er en liten jente, du forstår ikke,
men jeg er mann, og trenger det. Én dag forstår du."
Fjerde forsøk.
Her er jeg i startgropen, livredd.
Ingen anelse om hva som ligger foran meg, men motivert av viljestyrke
og drevet av menneskeåndens kraft.
Mot.
Dette er Bonnie, treneren min.
Hun har ansvaret for at jeg får i meg kalorier og elektrolytter.
Bonnie igjen.
Du lager ikke rom for å forestille deg nederlag.
Du tror virkelig
du kommer til å klare det hver eneste gang,
men...
...jeg mener,
fire forsøk og fire avbrudd.
Greit.
Kom igjen, Nyad, dumme kjerring.
Jepp?
Er du sint på meg fremdeles? For jeg er så lei meg.
Noe av det jeg sa
og holdningen min var helt uakseptabel.
Takk.
Og nei, jeg er ikke sint.
Men hvis du ber meg dra igjen, kan jeg bare ikke.
Jeg har greier på gang.
Huslån å betale. Jeg må på jobb igjen.
Livet tar deg igjen på et tidspunkt.
Det skjønner jeg.
Kanskje det ikke kan gjennomføres.
Skal jeg bare akseptere
alles nedsettende og middelmådige standarder for hva som er mulig?
Bonnie er ferdig med meg også.
Gi deg. Bonnie er glad i deg. Dere to er familie.
Det er ikke det at jeg ikke vet at jeg er slik,
at jeg er så...
Radikal?
En fin måte å si det på.
Hvorfor er det så vanskelig?
Ja, hvorfor er det så vanskelig?
Å være en person?
Vet du,
ingenting var som den følelsen
da vi bare var der ute på havet
og du svømte av gårde
mens delfinene fulgte deg,
og jeg og Bonnie og teamet tenkte akkurat det samme:
"Visst pokker klarer vi dette."
Denne galskapen vi alle trodde på.
Den ekstasen.
Ja, det var gode greier.
Jeg så det aldri, men følte det.
Det stemmer.
- Du var under vann. - Ja.
Sang til meg selv i mørket.
Temmelig rått, Diana.
Veldig.
Det er best jeg...
Ja, selvsagt.
God natt, John.
God natt, Diana.
Jeg har ringt og lagt igjen meldinger.
Jeg vil ikke snakke om dette igjen.
Jeg vet det.
Jeg ville bare se deg og snakke med deg.
Ja vel.
Jeg så at Jack Nelson døde.
Ja.
Trodde du ville ringt.
Godt å bli kvitt ham.
Jeg hater selvmedlidenhet.
Det vet jeg.
Han er fremdeles i svømme-æresgalleriet selv etter alle sto frem
og sa vi ble misbrukt, sa det offentlig.
Kan du tro det?
Herregud!
Skulle gjerne drept ham selv.
- Hadde gjort det også. - Å ja?
- Ja. - Hvordan ville du gjort det?
Kappet av ham pikken.
Sløv kniv, skjærebrett av granitt. Latt ham blø i hjel.
Hvorfor granitt?
Vet ikke. Var slik jeg så det for meg.
Han ødela meg ikke.
Han fikk meg ikke ut av kurs. Jeg klarer meg fint.
Men det kommer øyeblikk da jeg er 14 igjen, og...
...det er som stemmen hans kommer ut av meg,
og jeg blir så sint på meg selv.
Hvorfor kjempet jeg ikke hardere?
Jeg var sterk.
Du vet det ikke funker slik.
Det vet du.
Ja, jeg vet det.
Men...
Jeg...
Han var så snill mot meg i starten.
Jeg skrev "jeg elsker trener Nelson" på notatboken min,
og han så det.
Herregud, det har jeg aldri sagt til noen.
Du.
Du er sterk.
Svømming eller ikke, du er sterk.
Det skal du vite.
Jeg vet det.
Og jeg gir meg ikke.
Jeg er fri til å fortsette å prøve.
Ja, det er du.
Så jeg skal...
...trene og samle et team, så sees vi når jeg er tilbake.
- Spiser middag eller noe. - Ja visst.
Greit.
Du vet jeg alltid heier på deg.
Team Nyad.
Du, James?
Du må ligge til venstre for meg så jeg ser deg når jeg puster.
Og hvert 90. minutt
må du ta en pakke med guffe fra kjølebagen...
Bonnie, hjelperen min, spruter det vanligvis rett i munnen min.
Vet du hva? Glem det.
Det er greit.
Og jeg er klar om noen minutter.
Skal vi gå en tur, Gus?
Kom igjen, bisken.
...burde jeg ha gjort?
Dør ikke alt til slutt og for snart?
Si meg, hva har du tenkt å gjøre med ditt ene ville og dyrebare liv?
Herregud, Mary Oliver.
I et radiointervju
sa Oliver at enkelhet var viktig.
Mange av diktene hennes er en frydefull hyllest av naturen,
men hun skrev også om overgrepene mot henne som barn
på landsbygda i Ohio.
Men som hun sa til oss i 2012,
fant hun trygghet i to store lidenskaper:
Hun elsket naturen og døde poeter,
som hun føler var hennes venner i barndommen.
Greit.
- Jeg skal si et par ting. - Bonnie, hva i...
Ikke avbryt meg.
Jeg er her fordi...
...jeg tenkte over det,
og...
...du har vært mennesket mitt siden vi var 30 og løp rundt som idioter.
Vi gjør ting sammen. Morsomme ting, kjedelige ting, vanskelig ting.
Jeg prøvde mine egne, men det ble ikke det samme.
Du gir aldri opp.
Poenget er at vi blir gamle sammen.
Vi blir gamle, og hvis du dør...
...vil jeg være den siste du ser.
Ikke dø.
Men hvis du gjør det, vil jeg være der.
Som 28-åring prøvde hun å bli den første...
FEMTE FORSØK - KLARER HUN DET?
...fra Cuba til Florida uten haibur.
Trettifem år etter hun startet eventyret,
håper 64-årige Diana Nyad
at dette blir året hun fullfører det.
Dette er hennes femte forsøk på å svømme fra Havanna til Florida.
Som alltid må hun kjempe mot vind og strømmer,
dehydrering og hypotermi,
og på de tre dagene Nyad trenger til å nå Florida,
kan mye gå galt.
- Fantastisk å se deg. - Hei.
Hei.
Du kom.
Ja.
Gjorde du dette?
Nei.
Elke sa: "Vi er allerede blakke, hva så om vi blir litt blakkere?"
Men jeg gir grønt lys. Capisce?
Du bestemmer.
- Hva er det? - Du ser akkurat ut som en sel.
Hva er det med denne nye masken? Den er enda verre.
Angel insisterte, fordi noen svelget en kubemanet.
Hva skjedde?
Hva tror du? De døde.
Diana, folkens, vi er offisielt i beredskap.
Jeg tror vi har et vindu. I morgen prøver vi.
- Ja! - Greit.
Hei.
Bra. Vi gjør det.
Nyad, vannymfe, skjebne. Ikke sant?
Greia med Aris er...
...at han ikke var min biologiske far.
Så egentlig er jeg ikke engang...
Du.
Hør på meg.
Ingen er mer Nyad enn deg.
Fremover.
31. AUGUST 2013 64 ÅR
16,5 MIL TIL KEY WEST
Pokker.
Ta en titt.
Vernet kan vel ikke ha falt av?
Fanken.
Ser du det?
Jeg sjekker vernet. Si ifra til henne.
Greit.
Sju hundre og trettito.
Hva skjer?
Hva er det?
- Herregud. - Ser du?
- Skal vi trekke henne ut? - Bonnie!
- Få henne så nær båten som mulig. - Slå av motoren.
Diana!
Diana! Kom mot båten.
Ingen plasking, bare små minitak.
- Hva skjer? - Vi fikser haivernet.
- Ikke vær redd. - Ikke se.
- Er det på eller av? - Jeg tror det er på igjen.
Han tror det er på.
Alt i orden.
Ja!
- Ja! Godt jobbet. Takk. - Takk.
Takk, alle sammen.
CUBA TIL FLORIDA - 2013 DIANANYAD.COM
14 MIL TIL KEY WEST
Den skjærer meg i munnen.
Du må ha den på til soloppgang, da er vi trygge.
Hetten først. Ja.
Pokker ta.
- Her. - Takk.
Jeg må spørre.
Hvordan hanket hun deg inn igjen?
Vi hadde en god prat.
Og...
...jeg er syk, Bonnie.
Hun vet det ikke.
Jøsses.
Jeg prøver å ta det med fatning.
Ja.
Uansett...
...trengte jeg et siste eventyr.
Ja.
- Svømmeren. - Svømmeren.
6,5 MIL TIL KEY WEST
Fire hundre og syttifire.
Fire hundre og syttifem, fire hundre og syttiseks.
Bonnie.
Vi traff omsider strømmen riktig.
Den feier henne nordover. Vi må bare holde henne i gang.
Diana.
Kom inn. Kom igjen.
Sånn ja.
Kom igjen. Minitak.
Godt jobbet.
Her.
Jeg skal ikke be deg spise noe.
Du må få i deg noe flytende. Minst 130 gram til.
Det er det du trenger. Sånn ja.
Jeg vet det.
Du svelger mye sjøvann.
Ser du?
Du skal til Florida nå.
Den veien!
Du skal til Florida, Key West.
Du er kjempeflink.
Bare ett godt tak.
Sånn ja.
Ett til.
Vi har tilbakelagt 12 mil.
Dette er det lengste vi har kommet.
Jeg trodde ikke jeg fikk se det her.
Taj Mahal.
Det er overveldende.
Svøm rett mot det, Diana.
Det er den veien.
Så bortover den gule brosteinsveien?
Jepp. Den gule brosteinsveien til Taj Mahal.
Bare fortsett fremover.
Nyad har verdensrekorden fra Capri til Napoli.
...fantasier jeg har, jeg burde ikke fantasere.
Hun svømte fem mil...
Det er sant at kroppen er engasjert, men jeg er helt bevisst...
Jeg er ti meter bred med utrolige styrker og skuldre,
og kjemper meg gjennom vannet.
Ingenting hindrer meg i å nå...
...stupte mot leggen min,
og jeg trodde blod rant nedover ansiktet mitt.
Seksti timer i åpent hav uten stopp.
Det er som om jeg vinner gullmedalje i OL.
Svømmeturen er mye nærmere umulig enn den er mulig.
Jeg føler et øyeblikks udødelighet når jeg kommer til den andre siden.
Hei, du. Ja, du. Hold det gående.
Bonnie.
Ser du det?
Diana.
Kom igjen.
Sånn ja.
Du trenger aldri ta på masken igjen.
Av med brillene.
Greit.
Du må se på meg, Diana.
- Nei. - Se på meg.
Er det over?
- Nei. - Har vi drevet? Jeg kan ta det igjen.
- Nei... - Jeg kommer ikke opp, Bonnie.
- Stopp. Se dit bort. - Jeg kan ta det igjen.
- Se. Ser du? - Jeg kommer ikke opp.
Ser du horisonten? Se på den.
Ser du den?
Er det sola?
Nei, det er ikke sola, vennen.
Det er lysene fra Key West.
Jeg sier at det ikke blir flere netter.
Bare et siste krafttak.
Hvis du virkelig står på,
når du Florida i dag.
Men det er fremdeles langt igjen.
Minst 12 timer til.
Du må grave dypt, vennen.
Kan du grave dypt?
Jeg må få litt av dette i deg.
Du er kjempeflink.
Diana!
Du må holde deg nærmere båtripen.
Du er ikke ferdig ennå.
Ro ned.
Hun går feil vei, kaster bort tak.
Jeg vet det.
Jeg trenger en tidels knop, ellers er det over.
Jeg vet det. Pokker!
Hva er det du gjør? Bonnie?
Seriøst, Bonnie?
Diana?
Bon, du er i vannet med meg.
Hør på meg.
Alt du må gjøre, er å svømme litt.
- Greit? - Ikke rør meg.
- Nei da. - Ikke rør meg.
Jeg skal ikke røre deg. Vi er sammen om dette.
Vi gjør alt sammen.
Men du trenger ikke tenke på hva som skjer.
Du må bare ta et par gode tak.
Tror du at du klarer det?
Hva med fem gode tak?
Jeg vet du klarer det.
Jeg vet du kan, for jeg vet at du er et udyr.
Jeg lar deg ikke gi opp.
Se om du klarer det. Vedder på at du kan.
Gi meg ett godt tak, for min skyld.
Bare ett, så er vi i gang.
Ett godt tak.
Sånn ja. Nydelig.
Bare ett tak til.
Flott. Ett til.
- Ja. Ett til. - Bonnie...
Ingen snakking. Spar pusten til Key West.
Glad i deg.
Glad i deg også.
Kom igjen. Ett tak til, vennen. Bare ett til. Du klarer det.
Sånn ja.
Sånn ja. Full kraft!
Ett stort tak.
Ja, det er et flott et.
Sånn ja, vennen. Du går den veien.
Den veien. Du fikser det.
Du måtte vise deg.
- Men det går fremover. - Det går fremover.
Vi er så nære, folkens.
Hva er galt, Bartlett?
Du fikser dette.
Jeg fikk bare sand i øynene.
Kom igjen, Dee.
Diana!
Du fikser dette!
Visst pokker!
Det er intet annet enn fantastisk.
Svømmehastigheten økte midt i turen
etter at hun ble tatt av raske strømmer.
Hun svømte omlag tre km i timen med de sterke strømmene.
Hun ble fulgt av rundt 40 personer i fire båter.
Ovenfra ser dere Nyad i krystallklart vann
mens hun er ett tak nærmere land i Key West.
Diana Nyad er i ferd med å lande!
Diana Nyad, mine damer og herrer!
Nyad!
Ingen rører henne.
Hun blir diskvalifisert. Trekk tilbake.
Bakover. Ingen berøring.
Ingen kan røre ved henne.
Diana Nyad svømte nettopp 17,7 mil fra Cuba!
Kom mot meg.
Her.
Du klarer det, vennen.
Kom denne veien. Kom igjen, Diana.
Dette må du gjøre selv.
Kom igjen!
Kom igjen, vennen.
Du må fortsette. Jeg er her.
Jeg står her, vennen. Fortsett.
Ett steg til. Vi trenger to ankler ute av vannet.
To ankler ute, du klarer det.
Dette må du gjøre selv. Bare en meter til.
Ett steg om gangen.
Jeg trenger to ankler ute.
Fortsett, jeg tar deg imot.
Du er kjempeflink.
Bare én først.
Du klarer dette.
Forsiktig.
Sånn ja. Bare to ankler ute. Ja!
Vi klarte det.
Jeg vil bare si tre ting.
Én:
Gi aldri opp.
To:
Du er aldri for gammel til å oppfylle drømmene dine.
Og tre...
...det ser ut som en ensom idrett,
men det trengs et team.
Det stemmer.
Ja!
Diana Nyad oppnådde drømmen om å svømme fra Cuba til Florida
den 2. september 2013.
Førti personer som fulgte henne på båter ved siden av Voyager
bevitnet den utrolige bragden.
Turen er på 16,5 mil.
På grunn av sterke strømmer svømte Nyad 17,7 mil.
Det tok henne 52 timer og 54 minutter.
Fem forsøk
og trettifem år.
Diana og Bonnie møtes hver dag.
Vi klarte det!
LUKE TIPPLE HAIEKSPERT
DR. ANGEL YANAGIHARA BIOKJEMIKER/KUBEMANET-EKSPERT
DEE BRADY KAPTEIN
Heldig med Golfstrømmen...
TIL MINNE OM JOHN BARTLETT, NAVIGATØR 1947-2013
Jeg visste hun ville klare det. De rette komponentene.
Alt var på vår side.
Hvordan føles det å se så mange fans her for deg?
Ut fra det jeg så i ansiktene deres,
elsker de å se en på min alder gjøre noe ingen andre har gjort før.
Og det tredje jeg sa på stranda, var: "Det er et team."
Og hvis dere tror jeg er rå, må dere møte Bonnie.
- Bon? - En råtass bak scenen.
Tok meg i hånden.
DE MEKTIGSTE KVINNENE
Diana forteller gode historier, men når jeg er med i dem,
liker jeg ikke at de pyntes på.
Det er ikke helt...
Bare så dere vet det, så stemmer det store bildet,
men det er aldri nøyaktig som hun sa.
Takk.
Diana Nyad, jeg utfordret deg.
Du feiget ut.
Du svømte til Cuba med alle haiene og manetene,
men er redd for å bryte mot meg?
Kom du til USA i båt?
Jeg vil ikke være den gale damen...
...som gjør dette om og om igjen
og mislykkes igjen og igjen til jeg er 90.
Jeg svømte med denne på.
Visste ikke om denne.
Tenkte: "Ny siden sist jeg så henne."
Synger jeg den tusen ganger,
går det ni timer og 45 minutter i takt.
Jeg skal gå tvers over USA.
Og jeg lukket øynene og knyttet nevene,
jeg sa det og mente det.
Jeg kunne ikke gjort det en millimeter raskere.
Du må bare våkne og gjøre det om og om igjen
til du når målet.
Så klokka 04.00, avhengig av dagen,
i dag var den 04.45, trener jeg.
Det er mørkt hos naboene.
Alle naboene sover, og jeg spiller...
Det betyr: "Opp med dere!"
Om dette er navigeringen min...
- Det var det vi brukte i fjor. - Det blir ikke slik i år.
Tekst: Gry Viola Impelluso