Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Різдво - це час любові та єднання.
Час прощати та допомагати іншим.
Перед Різдвом здається,
ніби наші проблеми зникають і все стає ідеальним.
Ідеальним?
По-перше, стариган носить вовняний костюм влітку.
І застрягає в димоході.
Діти на канікулах,
їм нічого робити і вони дратують нас.
А бабусі постійно додають родзинки в кожну страву.
Різдво - це жахливо, і я можу це довести.
Сьогодні 23 грудня. Мене тримають у заручницях у торговельному центрі.
Ходжу туди-сюди як п'яна індичка.
У руках стає все більше пакетів.
Наш список покупок зростає. Здається, мене викрали.
Певно, я тепер тут живу!
Таке в мене враження. Де твій брат?
Де він? Де твій брат?
Заспокойся, він у майстерні Санти.
Ось тобі різдвяний подарунок.
Синку!
- Заспокойся, мамо! - Я не можу.
Я маю щось купити на вечерю.
Я щороку ставлю ялинку сама.
- Ні, я завжди допомагаю. - Чіпляєш кілька прикрас.
Знімаєш ролик у TikTok і кидаєш мене!
Не можу дочекатися закінчення Різдва.
Не можу дочекатися Святвечора.
Наша сім'я збереться разом,
їстимемо французькі тости з цукровою пудрою.
Я розплутаю різдвяні гірлянди і повішу їх на ялинку.
Ти навчиш мене танцювати під Мераю Кері.
Тату, досить ганьбити мене в торговельному центрі.
Не можу дочекатися 26 грудня.
- Синку, спускайся. - Ні, мамо.
- Спускайся, любий. - Ні.
Синку, я маю йти. Давай.
Зажди, мамо.
Я маю сказати оленю, щоб він переказав Санті
нашу нову адресу.
Мама це вже зробила.
Я надіслала лист і смс.
У тебе є його номер?
Так, звичайно, в мене є його номер. Тільки нікому не кажи, добре?
Ось яка в мене мама!
Класна, так? Тепер спускайся.
- Ні! - Спускайся, синку.
Я не хочу!
Матуся присяде.
Я виснажена.
Ну ж бо, Ґаелю. Співпрацюй.
Що ти сказав?
- Люба. - Агов, Маджу.
З тобою все гаразд?
Тату, цього року в нас не буде ялинки.
Але ж я хотіла таку.
Доню, звісно, в нас буде ялинка.
Годі, в нас завжди є ялинка.
Ми не поставили її через переїзд.
Нам потрібна менша.
Ця не влізе в наш дім. Вона підійде для будинку Бейонсе.
Ми зачиняємося за п'ять хвилин...
- Ну ж бо. Ходімо! - Час іти.
- Впоралися! - Впоралися!
Отакої?
Цілий рік у чергах, настає грудень, і ми стаємо в чергу
задля фото з незнайомцем?
Він не незнайомець.
Це Санта.
Що це за шум?
Це папуга?
Він каже нам, що Санта вже пішов
Друзі, я завершую ще один робочий день із чудовим різдвяним настроєм!
Санта повернеться наступного року. З Новим роком.
Ні... Зачекайте, пане Ельф.
Ми хочемо фото з Сантою.
Мої дівчатка роблять фото щороку від народження.
Я розумію, що це важливо для вас,
однак ви б мали прийти раніше.
- Мамо. - Так, синку.
Я хочу в туалет. По-великому.
Діти завжди хочуть какати в незручний час.
От-от вийде.
Годі, тоді ніяких фото. Дякую, пане Ельф.
Ходімо, буде гірше.
Ми фоткаємося кожного Різдва. Ще жодного не пропускали.
Дітлахи завжди знайдуть спосіб зачепити нас за живе.
Мої любі, цю мотузку не можна
переходити аби-кому. Це правила торговельного центру.
Санта повернеться наступного року з таким же гарним настроєм.
- Мені час заповнювати натальні карти. - Ні, чекай.
Згідно із легендою,
помічники Санти оберігають дух Різдва, тож впусти нас.
Легенда - це добре, але ельфи теж мають права.
Між нами, тут не платять понаднормові.
А мамам платять понаднормові? Я б не проти.
Він от-от накладе в штани. Серйозна справа.
- Мені заплатять? - Чекай.
Це фото важливе для моєї родини.
- Спокійно. - Дуже!
Хвилинку. Хлопці?
Тут люди вже нервуються.
Що це таке? Банда ельфів?
Не треба кричати, пане Ельф. Не нагнітайте.
Хвилинку. Поглянь на матусю, любий.
- До Санти чи какати? - До Санти!
До Санти, там і покакаєш.
Ще дві хвилини. Впустіть.
Дві хвилини закінчилися.
Шановні відвідувачі. Ми зачиняємося за дві хвилини.
- Заходимо. - Перепрошу. Синку, не вкакайся.
- Санто! - Хо-хо-хо!
Санто, це мій вітчим.
А це моя сестра.
- Я не його сестра. - Ще б пак.
Санто, я тебе люблю.
Ти кращий, ніж Сонік,
Великодній заєць
і всі покемони!
Що ви хочете попросити у Санти?
Щоб Різдво закінчилося.
Ти такий милий, Артуре.
Ну ж бо, народ.
Пане Ельф? Де дошкульний тип? Можна сфотографуватися?
Чудово! Зробімо це.
Ближче, мила сімейко.
- Час для фото. - Слухай, тату.
Так, доню?
Сядь на секунду.
На офіційному сімейному фото маємо бути тільки ми втрьох.
Доню, ми тепер родина.
Ми не одна родина. Ми дві родини.
Тепер уторопав.
Дві родини, так?
Потім розберемося. По 15 секунд на родину.
Час іде.
Як мене бісить цей пан Ельф.
- Гей... - Клас. Наступна родина.
Не кради мої родзинки, любий.
Мені треба приготувати цілу вечерю.
Люблю родзинки і люблю тебе.
Агов, діти!
Яка неймовірна краса.
- Тату? - Що?
Ґаель поклав руку зі слайма на ялинку.
Це не різдвяна прикраса.
Це прикраса. Рука ельфа.
А от і ні.
Це рука ельфа, доню.
Треба доставити ще п'ять кошиків.
Нащо брати стільки замовлень?
Хто приходить без попередження на Святвечір?
Які безтактні. Позбудься їх, любий.
Може, це Санта чи олень. Відправ їх геть.
Є хто вдома?
Це пані з ОСББ.
Тоді доведеться бути чемною з нею.
Вас оштрафовано, ясно?
- Чому? - Бракує різдвяного духу.
Заради бога. Ніяких прикрас надворі? Так не піде.
Увесь район прикрашений. У нас повсюди різдвяні гірлянди.
Це правила асоціації домовласників.
- Ми нещодавно переїхали. - Знаю, ви новенькі з п'ятого котеджу.
Взагалі-то, я вас знаю, бо ви такі галасливі.
- Велика сім'я? - У мене 2 сина, в нього 2 дочки.
Ви такі чудові.
- Дуже приємно. - Привіт. Пепе і Тіна.
Чекайте, поверніться. Я ж не представилася!
Слухайте.
Я Сільвана. Приємно познайомитися.
Я управителька, ще володію бізнесом, про який, можливо, ви чули.
«Ви будете в нестямі від "Мега Сільвани"».
А, той магазин!
- Так, я маю власний магазин. - Круто.
Я також відповідаю за прикраси,
які хочу вам показати.
- Вибачте. - Ви щойно переїхали. Давайте дружити.
Ви новенькі. Ходімо зі мною.
Подобаються мої прикраси?
Тільки кажіть правду.
- Не можу сказати, що подобаються... - Насправді ми в захваті!
Джовеліно?
- Ходімо... - Джовеліно?
Дерево геть криве, бачиш?
Привіт, Джовеліно. Завтра дамо тобі маленьку премію.
Дякую, пані.
Бо кожного місяця днів більшає, а грошей меншає.
Ти скаржишся, Джовеліно?
Ні, та за такі премії, дай боже,
я зможу навідати родичів, бо дуже за ними сумую.
Як емоційно! Я теж скучила за подорожами!
Треба попросити премію. Всі так роблять.
А ти мене теж чимось порадуєш, Джовеліно?
- Ну... - Авжеж, пані.
Звісно.
- Мені не сподобалась управителька. - Я помітив.
Тату?
Хай Артур приглушить той нестерпний гул у своїй кімнаті.
Чому я мушу приглушити?
Бо я намагаюся слухати Риту Лі.
Хто така Рита Лі?
Неймовірно.
З якої ти планети?
Ви сваритеся? Зараз же Різдво.
Привіт, Карлосе Енріке. Артуре, це тато.
Ти про що?
Скасовуєш в останню мить?
Вони так чекали цієї поїздки.
Гаразд.
Надсилай їм гроші.
Я покладу їх під ялинку. Їм сподобається.
Чудовий подарунок.
І тобі щасливого Різдва.
Синку.
Я знаю, мамо.
Байдуже.
Тіно?
- Ти поговориш із ним? - Ні.
Він сам розбереться. Поговоримо пізніше.
Як на мене, підліткам потрібна відверта розмова.
Я знаю, коли говорити з власним сином.
Ясно?
Припини, Ґаелю.
Ну ж бо! Твій слайм усе псує!
Здається, їй не подобаються слайми.
Агов.
Чому така засмучена?
Напевно, я більше не люблю Різдво.
Ти про що?
Різдво завжди було нашим улюбленим святом.
Ти ще навіть не написала свого листа Санті.
Не хочеш загадати бажання?
Щоб мама повернулася.
Маджу,
мама померла, але вона не пішла назавжди.
Вона завжди буде тут.
У твоїх добрих спогадах про неї.
І тут.
Гаразд?
Вона тут, бо ми завжди будемо любити її.
Я б хотіла, щоб вона була в кімнаті.
Я не хочу нову сім'ю. Я хочу нашу сім'ю.
Люба...
Ходи сюди.
Боже.
Де та лялька, яку ви зробили з мамою, яку ти дуже любиш?
- Де вона? - Ось тут.
Ви днями робили її, пам'ятаєш?
Де ж вона?
Вона така мила.
Як щодо того, щоб поставити її поруч із ялинкою?
Дамо нашому новому дому шанс.
І нашому новому Різдву, гаразд?
- Гаразд. - Ходи сюди!
Моя доню!
Пробач.
Добре, що ти повернувся.
Люба, пробач.
Ти теж.
Я хочу, щоб ти допомагав виховувати моїх синів, але...
Маджу і Ґаель постійно сваряться. Артур і Нанда теж.
А я борюся з індичкою, яка зменшується.
Тепер вона схожа на... маленьку перепілку.
Заспокойся, люба.
Вони навчаться ладнати.
Що ж нам робити?
Зосередимося на Різдві.
Якщо ми впораємося з Різдвом,
то із сім'єю теж упораємося.
ЩАСЛИВОГО РІЗДВА
Привіт, Ґаелю.
- Як справи? - Все добре.
Що бажаєш на Різдво?
Я попросив у Санти сестричку.
Я про неї завжди мріяв.
І він мені її дав.
А тепер я попрошу літаючого динозавра.
Птеродактиля.
- Загадай бажання. - Будеш моїм дідусем?
- Авжеж. - Який у тебе гарний дідусь.
Підійди ближче.
Я маю таємницю.
Я вдягнений, як дідусь, та насправді я - тиранозавр рекс.
- Справді? - Так.
- Я тебе впіймаю, Ґаелю. - Ні.
Повернися, Ґаелю! Іди сюди!
А що це за гарнюня? Я тебе теж упіймаю!
Ходи сюди, дівчинко. Маджу!
Де Ґаель?
Увага, родино!
Приготуйтеся до театрального дійства!
- Ура! - Я голодний!
- Спочатку вистава. - Ні, я голодний.
- Вечеря опівночі, так, тату? - Так...
Опівночі? Ви здуріли?
Любий, вони зголодніли. Вечеря готова. Вона охолоне.
- Бідні. - Вечеря опівночі - традиція.
Традиція може початися на пів години раніше?
А ви можете потерпіти ще пів години?
Це наша традиція.
- Саме так. - Я знаю, але...
- Ти голодний? - Так.
Ні. Годі вже, народ!
Веселіше.
- Я хочу їсти. - Знаю, але давайте підбадьоримося.
Ну ж бо. Радітимемо Різдву!
- Час вистави... - Вони голодні.
- Дівчата до такого звикли. - Але він зажди рано вечеряє.
Хочеш, щоб він голодував через традицію?
- Віддай мені! - Ні, я перший узяв.
Я не хочу тут бути.
Господи.
Я ненавиджу Різдво!
Я бажаю, щоб Різдво назавжди зникло!
ПЕРШЕ У СВІТІ РІЗДВО
Щасливого Різдва!
Санта приніс нам подарунки!
Ґаелю, зачекай на мене.
- Я хочу подарунок. - Я теж хочу!
Що?
А де ялинка? Де подарунки?
Хіба я так погано поводився?
Що трапилося? Все зникло?
Що це таке? Де ялинка?
- Що сталося? - Де все?
- Дуже смішно, Артуре. - Що?
Це недолугий TikTok жарт?
У мене є важливіші справи.
Ніяких звинувачень. Давайте розберемося.
- Це, мабуть, був злодій! - Ти про що?
Невже злодій?
Дуже незвичайний злодій.
Залишив телевізор, комп'ютер. Усе охайно. Я хочу з ним познайомитися.
Слухайте, залишайтеся всередині. Я поговорю з охоронцем.
- Я з тобою. - Ні!
- Я піду. - Нізащо.
- Я йду. - Гаразд. Ходімо.
Дивися за дітьми.
Що сталося?
- Що коїться? - Як усе зникло?
Де всі ті дерева управительки?
Овва.
Джовеліно розлютився на неї і все поховав?
- За одну ніч? - Для повстання немає визначеного часу.
- Прибери тут все, Джовеліно. - Звичайно, пані.
Сільвано?
Що сталося з усіма прикрасами?
Вам не подобається ландшафтний дизайн?
Басейн знову брудний? Насос зламався, а ти мені не сказав?
Ні, нам цікаво, куди поділися різдвяні прикраси.
Усі різдвяні ялинки зникли!
Ялинки з Різдва? Ти імпортував іноземні ялинки без мого дозволу?
Ні, всі наші дерева місцеві. Я їх тільки підстригав.
Що відбувається? Що сталося з різдвяними святами?
Зажди... Джовеліно.
Як щодо чайових, які ти зібрав, щоб поїхати до родичів?
Пані, я вже давно не бачив своїх родичів.
Вони постійно сваряться. Навіщо їх навідувати?
Нема коли подорожувати. Він багато працює.
Він трудоголік, любить свою роботу.
Я її трудоголік.
Що це значить? Грудень - це місяць для святкування з родиною.
- Що? - Ми обмінюємося подарунками.
Ви двоє збожеволіли? Грудень - найгірший місяць для продажів.
- Ні... - Що?
- Найгірший місяць? - Постійно крутять рекламу.
- У грудні люди стають відомими. - Чому?
Знаменитості на грудневій рекламі? Наведіть мені хоча б один приклад.
- Роберто Карлос. - Так!
Роберто Карлос виступає наживо кожного грудня.
Ти збожеволів? Роберто Карлос щоразу виступає в середині року.
Завжди в червні. Він король Каруару!
Мабуть, розігріває свій акордеон.
Він завжди бере акордеон на Каруару.
Ми всі любимо його пісні «форро». Роберто і його «форро» - це неймовірно.
Усі виходять на танцпол.
- Я обожнюю пана Карлоса. - Я теж.
Екстрені новини!
Дикі індики заполонили вулиці Ріо.
- Дикі індики? - Це масова істерія?
Я хотів відправити повідомлення, але є лише сумні і злі емодзі.
Покажи.
Я не можу знайти нічого пов'язаного з Різдвом.
- Дикі індики! - А щодо Санта-Клауса...
«Санта і Клаус» кантрі-дует!
Ви не розумієте? Різдва більше немає! Воно зникло назавжди!
Мамо, я напишу листа Санті і запитаю, куди поділося Різдво.
Не може бути.
Я не бачу його в TikTok. У TikTok є все.
Отже, хтось зламав матрицю і видалив Різдво?
Схоже на правду. Але як це сталося?
Заждіть.
Зачекайте.
Погляну на мої замовлення.
Я мала відправити кошики!
- Вони всі зникли! - Це кінець, Тіно!
Різдво зникло. Це неймовірно, але це правда!
Боже, я так багато працювала. Куди все поділося?
- Родзинки, начинка, індичка, тости... - Дзвонять із роботи? Алло?
Привіт, Апаресідо.
А як же свято?
Звичайно, це не свято.
- Не хвилюйся, я скоро буду. - Де?
- Я вже в дорозі. - Що?
- Робота сьогодні? - А в дітей школа.
- Ні! - Діти, до школи!
- Я не піду! - Діти, до школи!
Різдвяних канікул немає.
- Запакуй їм обід, я піду збиратися. - Не галасуй, Ґаелю.
Фрукти... Це один чи два фрукти.
Три, чотири... Кожному по банану.
Я маю стільки зробити.
Насправді я не маю чим зайнятися.
Це все. Я нічого не робитиму.
Доброго ранку!
Доброго ранку.
Давайте піднімемо настрій!
- Доброго ранку, діти! - Доброго ранку.
Піднімемо настрій класу вчителя Пепе!
Час навчатися Чогось не знаєте - мене питайте
Записуйте все Мрійте досхочу
Ми все можемо обговорити
Ніяково...
Ну...
Отакої.
Складно, адже ми не ходимо до школи на канікулах, так?
Замість того, щоб навідати бабусю і дідуся...
Ми не на канікулах.
Вони в липні.
Я ніколи не навідую бабусю.
Я теж.
Що? Ви не навідуєте родичів?
- Ні. - Взагалі?
Ніколи.
Привіт, Пепе. Можеш мені допомогти?
Після 15 років насичених свят я не знаю, що робити у вільний час.
Я не знаю: почати дивитися якийсь серіал чи зайнятися спортом.
Можна плавати чи байдикувати...
Справа не лише в Різдві. Усе догори дриґом!
Треба щось робити!
Неймовірно! Суспільство не може сприйняти те, що жінка відпочиває.
Хтось має щось зробити.
Ні, я не хочу нічого робити.
Люба, гадаєш, це правильно?
Слухай, Пепе, це неправильно...
Не правильно,
але й не погано.
Ясно? Бувай.
Бувай.
Кинула слухавку!
- Обережно! - Перепрошую!
Це ж пан Ельф?
Перепрошую. Вибачте, пане Ельф.
- Як ти мене назвав? Я тяжко працюю. - Пробачте.
- Хіба ви не пан Ельф? - Ні!
Що сталося з цим світом?
Сприймай світ, яким він є. Усі вдають, що ми невидимі!
Це божевільний день!
Він завжди був таким. Просто ти не туди дивився.
- Броньовані машини, паркани... - Ми бачилися вчора в ТЦ.
- Ви там працювали. - У ТЦ?
Я їх уникаю. Я вуличний жонглер. Поглянь!
Хоч і складно, коли на тебе дивляться.
Розрахуєшся безготівково?
Я не отримав чайових, поки ми балакали.
- Іду, пані! - У мене телефон сів.
Ясно.
Ходиш до психолога?
- Перепрошую? - Вже всі забули про Фройда?
Алло? Хвилинку.
Тіно, чому ти вдаєш, що нічого дивного не відбувається?
Усі забули про Різдво.
Я теж про нього забуду?
Я вперше за багато років не займаюся святами!
- Мені набридли індики. - Тіно, справа не в тобі.
Я знаю, але трішки так. Я втомилася.
Справа в Різдві, але це набагато більше.
Дух Різдва зник разом із усім іншим.
Чому так погано, що Різдво зникло?
Тату, зникли наші різдвяні фотографії.
Мамині фотографії теж зникли.
Це альтернативна реальність.
Овва!
Я хочу, щоб Різдво повернулося.
Мамо, не допомогло.
Ти помітив, яким дивним і похмурим став світ?
Сумно.
З дороги, стара!
Що з тобою, Маджу?
Я побажала, щоб Різдва не стало.
Але я не серйозно.
Ти не винна, Маджу.
Я купу разів бажала, щоб Артур зник, а він досі тут.
Народ, їй варто повірити. Здається, вона серйозно.
Звісно, ні! Маджу, забудь. Не переймайся цим.
Маджу, не засмучуйся.
Боже, що зробити, щоб повернути Різдво?
Ми мусимо повернути Різдво.
Якщо наша родина єдина пам'ятає Різдво,
наша місія в цьому скаженому світі - нагадати людям про Різдво.
Як нам це зробити, Пепе?
Я не можу бачити свою рідню та інших такими сумними.
- Я маю план. - Боюся навіть спитати.
Якщо Санта прийде до школи, це буде неймовірно.
Треба пробудити спогади людей. Один погляд - і діти отямляться.
- «Це Санта! Я пригадую Різдво!» - Так.
Я люблю Санту.
Як знайти щось різдвяне у світі без Різдва?
А чому Великдень не зник?
Повсюди досі купа зайців.
Чи Карнавал, коли забруднюють вулиці? Чи День матері?
Знаєте, як було б чесно? Щоб зник День батька!
- Народ, це точно спрацює? - Вибач.
Звісно, спрацює.
Ну ж бо, всі пригадають Санту!
Це спрацює, правда?
- Ясна річ. - Точно!
- Веселіше, доню. - Авжеж! До справи.
- Не може бути, що тут немає. - Тіно, який костюм!
Ось це червоне.
- Може, тут? - Привіт, як справи?
Як справи? Вітаємо в «Шалених костюмах».
Ви хочете щось конкретне?
Так, нам потрібно дещо особливе.
Ми шукаємо костюм старого чоловіка.
- Милого, з білою бородою. - Добре.
У червоному одязі, з мішком подарунків.
У його розмірі.
То я перевдягатимуся?
Хто ще може це зробити?
Ми хочемо допомогти. Допоможи нам допомогти тобі.
- Але... - Ось у чому річ. Дивись на мене.
Нам треба червона сорочка, ковпак, а також широкий чорний пояс.
А ще чоботи і рукавиці.
А він не спариться?
Зайдіть у лижний магазин неподалік.
Так, що в нас є червоного? Почнімо тут.
Як щодо Леді Баг?
І плащ Червоної Шапочки.
Червона Шапочка.
Або сатана.
- Сатана? - Хибний настрій, сину.
Я ж лише...
Я подумала: як щодо літнього Санти?
Підходить для Бразилії та Ріо...
Літній? Доволі складно вдягнути й класичного Санту.
- Це правда. - У цьому магазині нічого такого немає.
Я не розумію цю тему. Який Санта?
Нагорі є костюм батька Свинки Пеппи.
Послухайте.
Шукаймо червоні речі. Підійде все червоне.
Шукаймо червоне.
Але ще потрібен пояс, щоб бути схожим на Санту.
Не несіть мені абищо, діти.
Так не піде. Має виглядати натурально!
Народ, як на мене, це неправильно.
Виглядає чудово!
Заради бога. Це погано!
Це не той персонаж.
- Нам потрібен Санта. - А де борода?
Так.
Як щодо старця з Біблії?
Або старця з «Володаря перснів»?
У нас є Саруман, Алатар, Радагаст і Гендальф.
Чудово, принеси мені бороду для «Сарундальфа».
Щодо одягу, зробимо його з червоної тканини.
Уперед!
Тобто...
Любий, перерва почалася.
Чудово виглядаєш, любий. Нехай щастить!
Будь чарівними, як завжди.
Вони побачать мене і згадають Різдво.
Постарайся, бо діти неуважні. Почни з «Хо-хо-хо!»
- Добре! - Я можу йти?
Діти! Увага!
Дивіться, хто йде!
Привіт! Хо-хо-хо!
Привіт, діти!
Зберіться навколо! Підходьте ближче!
Пам'ятаєте мене?
Хто я?
- Клоун? - Люба, хіба я схожий на клоуна?
- Так. - Я веселий дідуган.
Не зовсім, це несправжня борода.
Це лише костюм, дитя моє.
Ну ж бо, подивіться на мене уважно. Хо-хо-хо!
Різдво сягає корінням у давнину. Ми святкуємо сонцестояння.
- Вибачте. - Сонцестояння...
Не треба про сонцестояння. Діти жадібні. Зосередься на подарунках.
- Дай їм те, що вони хочуть. - Хо-хо!
Зараз ти говориш, як клоун. Зосередься на подарунках.
Я приніс подарунки!
Тепер пригадуєте?
Привіт.
Пам'ятаєш мене?
Санта-Клаус...
Хо-хо-хо...
Пригадуєш?
Я приніс подарунки.
- У мене є один для тебе. - Динозавр!
Я теж хочу!
Звичайно! Я приніс подарунки для всіх!
Що коїться? Припиніть, злізьте!
Злізь із нього, хлопче!
Заждіть! Заспокойтеся!
- Вибачте! - Чекайте!
- Що коїться? - Дозволь допомогти тобі, любий.
Діти, поверніться!
Ти схожий на смажену курку!
Я розповім вам про Санту. Зачекайте.
Любий, ти не розумієш знаки?
Хіба ти не відчуваєш енергію, яка каже нам, що Різдво пішло?
Ні, заспокойся!
У тебе є інші ідеї? Скажи мені. Щось практичне.
- Ідеї закінчились. - Гаразд.
Але ідея може осяйнути мене зненацька, ось так!
Чашка з соком і паличкою, залишена в морозилці, стала льодяником.
Ти перейшов від Різдва до льодяників?
Це тут ні до чого.
- Тату? - Що, доню?
Я хочу мамин морквяний пиріг.
Ти знала, що мій морквяний пиріг просто дивовижний?
Ось!
Гарно виглядає.
Не схожий на мамин.
Спочатку треба скуштувати.
Заплющ очі, коли їстимеш, і думай про неї.
Я думаю про тебе, коли їм бригадейро.
Ось трохи шоколадного сиропу.
Спробуй.
Я пам'ятаю її сміх.
Ой, люба!
Правда, життя неймовірне, Маджу?
Ти їси цей смачний пиріг і думаєш про свою маму.
Щоб подумати про свою маму, я мушу з'їсти щось гірке.
Гей...
Ось воно.
Є ідея!
Погана ідея?
Я щойно згадала про маму і гірку їжу, тож вона не може бути хорошою.
А якщо люди скуштують фаршированого індика?
Вони з'їдять його і згадають Різдво!
Фаршированого?
- Ти про що? - Ти забуваєш про Різдво?
Треба записати свої рецепти. Не можна забути, чим заробляю на життя.
- Я знаю кутю. - Французькі тости на сніданок?
- Французькі тости. - Ось що ми зробимо.
Приготуймо різдвяну вечерю і дамо людям все це скуштувати!
Так.
А як щодо основної страви?
Де ми візьмемо індика?
- Можемо вполювати. - Гаразд.
Дивись, індик на стіні!
Як мило!
Раніше я цього не помічала.
Схожий на курку з подвійним підборіддям.
І червоним шарфом.
Там ще один!
Чекай, Тіно, зосередься.
- Я можу схопити його. - Помалу.
Як нам це зробити?
- Ти штовхнеш, а я покладу в мішок. - Я штовхну, а ти пакуватимеш? Гаразд.
До роботи, це спрацює.
Це спрацює.
- Тіно, це не кінь! - А що мені тоді робити?
Це ж для котів?
- Курли-курли! - Що це?
Це спрацює.
Що?
Навряд індики люблять кукурудзу.
- Усі люблять кукурудзу. - Я - ні.
Але ти любиш родзинки. Такі люди не заслуговують на довіру.
Скуштуй кукурудзи.
Тіно, ми маємо бути сміливими.
Справді? Впевнений? Спокійно.
Він полетить.
Пепе!
Я спіймав його!
Ти спіймав його!
Ходімо, любий!
Любий.
Агов.
Поглянь. Тут щось не так.
Гадаю, родичі індика засмутилися.
Чому?
Мабуть, ти спіймав їхнього ватажка.
- Не зруш! - Що таке?
Вчені кажуть, що не варто ворушитися, коли наближається дика тварина.
Ти не вчитель природничих наук.
Ти вчитель історії.
Отже...
Тікаймо!
- Відпусти їхнього ватажка! - Не можу. Я прив'язаний до нього.
Це його мама!
Дякую.
Любий, мушу тобі сказати, що ми офіційно
досягли дна.
Ми повинні викопати вихід.
Може, знайдемо нафтове родовище. Тепер нам не вибратися.
Це були не індики.
Вони були вкрай жорстокими.
Швидкі, як гепарди. Сильні, як кенгуру.
Один вдарив мене так, що в мене досі болить рот.
Любий, як ми дійшли до такого?
Індики були такими милими, вони уособлювали єдність, подяку.
Аж раптом вони стали хижими птахами.
Не може бути, що на тебе напав індик.
Він справжній?
Дивно, правда?
Різдвяні тварини теж змінилися. Що відбувається?
- Що це таке? - Гадки не маю.
Мамо, а зайчики теж зміняться?
Ні, зайчики пов'язані з Великоднем.
Це геть інше. Вони гарантовані. Забудь.
Ой.
Мені треба пластир.
У мене тут «болючість».
Ходи сюди! Я тебе перев'яжу!
Накладу пластир.
«Болючість» минула?
Ґаель Великий!
Який використаємо? Оцей?
Оцей.
Де в тебе «болючість»? Ти скоро одужаєш.
Здається, в тебе є ще один пацієнт, якого терміново треба перев'язати.
Хто ж іще терміново потребує перев'язки?
Наймиліша дівчинка в світі!
Донечко! Зараз я тебе всю перев'яжу.
- Подивимося. Який ти хочеш? - Покажи вавку.
Заціни. Хочеш... Ні, я сам виберу для тебе.
Наклею його сюди.
На тебе...
Хвилинку.
Чому тільки ми втрьох?
- Це нечесно. - Ми когось пропустили.
- Кого? - Кому потрібен пластир...
- Тебе... - Годі вам! Ні.
Голова запаморочилась. Мені зле.
- Усе, з мене досить. Здаюся. - Ні, Тіно. Не можна здаватися.
У моєму словнику немає такого слова. Ми не можемо здатися.
- Я маю інший план. - Без мене.
- Ще раз. - Нізащо.
- Я тебе не чую. - Тіно, будь ласка. Ще одна спроба.
Присягаюся, остання.
- Добре, розказуй. - Уяви ось що.
П'ять знаменитостей.
Вбрання з бахромою.
Співак кантрі?
- Це моя остання ідея. - Пепе.
- Обміркуй це. - Пепе.
Пам'ятаєш той фільм - «Сам удома»?
Почуваюся старим Маколеєм Калкіним. Бракує сил.
Розслабся, Маколей Калкін вже стариган.
Маколей Калкін? Ні!
Хто це такий?
- Так. - Так.
Розкажу пізніше.
- Що, доню? - Тату.
Можна я піду на той музичний фестиваль?
- Звісно... - Дякую!
...не можна.
- Ну ж бо, тату. - Ні, Нандо.
Ти дбаєш лише про Маджу. А мене не помічаєш.
А коли помічаєш - забороняєш.
Фернандо!
Пепе, чому ти не пускаєш її на фестиваль?
Артур - її одноліток, і він іде.
- Вони можуть піти разом. - Ні.
Нанда не піде.
- Нізащо. Крапка. - Любий.
Нехай Нанда пізнає світ.
Коли вона це зробить, зажди повертатиметься до тебе.
Ми не врятували Різдво.
Але ми можемо врятувати її юність.
Не можу повірити, що ми стежимо за Нандою.
Я вважала, що ти зрілий чоловік.
Думаю, це все було лише ілюзією.
Фестиверсо, за підтримки магазинів «Мега Сільвана».
- Слухай, я не можу тусуватися з тобою. - Чекай, Артуре!
Розслабся, любий.
Вона десь неподалік.
- Ось. - Нандо!
Ну ж бо.
Що?
Чому цей тип так близько до Нанди?
Чекай, чому це Нанда так наблизилася до нього?
- Ти про що, Тіно? - У них побачення.
- Що? - Ніби вона ще не цілувалася.
- Ясна річ, ні. - У якому світі ти живеш?
Не може бути, що це моя дочка.
Як чудово бути молодою!
Поглянь на неї, аж голова обертом.
Вона веселиться.
Молодь може змінити думку будь-кого.
Ми чекаємо в черзі!
Тіно, ти думаєш про те, що і я?
- Що? - Наші думки збігаються?
Що треба забути про цей понурий світ.
Хай молодь сама розбирається. Давай танцювати до заходу сонця.
Не знаю, може, стрибнемо в океан.
Ні, я досі говорю про порятунок Різдва.
Знову Різдво?
Ти ніяк не заспокоїшся.
Забудь про Різдво!
Слухай, ти дала мені чудову ідею!
Молодь може змінювати світ!
Якщо підлітки згадають Різдво,
це стане вірусним - проблему вирішено.
- Ні, досить божевільних вибриків. - Іди сюди.
Поглянь на цей ящик.
Приїхала всесвітньо відома зірка, пропустіть.
Як ся маєш, чуваче?
Він сказав: «З дороги». А коли він так каже...
Артисти.
Ходімо! Вперед, артисте!
Господи!
Боже, допоможи.
Доброго дня.
Привіт, народ!
- А що тепер? - Що робити?
Я продумав лише до цього моменту.
Пепе.
- Давай підемо. - Заспіваємо пісню.
- Про Різдво. - Пісню?
Найвідомішу.
- «Дзвін дзвіночків»? - Так.
Дзвін дзвіночків, Бетмен засмердівся Робін зніс яйце
А Бетмобіль...
- Не те. - Я не можу.
Геть зі сцени, невдахо!
Вибачте, ми вже йдемо. Ходімо.
- Ми для них застарі. - Ні, це наш шанс.
Для мене це лише великий клас.
Я впораюся.
У тебе неймовірна самооцінка, Пепе.
Вітаю.
Зіграєш для нас кілька бітів? Щось запальне.
Ну ж бо.
Боже, допоможи.
Нумо, пригадайте
Різдво - це благословення
Хіба за ним ви не сумуєте?
Люди усміхнені
Ялинки прикрашені Подарунки загорнуті
Хіба не пам'ятаєте? Усе було інакше
Метушня дітлахів В очікуванні подарунків
Обійми й поцілунки Рідних ніколи не забудем
Та й у цілому Це прекрасний вечір
Санта-Клаус - суперзірка Так само як Анітта
Куди поділися всі прикраси?
Гірлянди мерехтливі Олені на стрісі
Та дідусь-веселун Довга борода, біла як лунь
Весь такий у червоному Переляком не займається
Може всю ніч не спати
Хо-хо По комину спускається
Скільки подаруночків Приніс цього разу?
Хо-хо Дідусь-веселун ніколи не лажає
Чого б я не попросив Моє бажання виконає
Звучить божевільно Але логіка є в словах моїх
Адже є сніговик Зліплений із куль снігових
Здається неймовірно Але воно нас об'єднає
Люди тусять разом На Різдво, пам'ятаєте?
Звучить божевільно Але логіка є в словах моїх
Адже є сніговик Зліплений із куль снігових
Здається неймовірно Але воно нас об'єднає
Люди тусять разом На Різдво, пам'ятаєте?
- Що тут відбувається? - Агов!
Цей гринго несповна розуму. Я розумію ваше обурення.
Він постійно раптово з'являється на фестивалях.
- Зрозуміло. - Знаєте його?
- Ні. - Пепе Дедді.
Пепе Дедді?
- Не знаєте його? - Ні.
Найвідоміший медійний виконавець у світі на сьогодні.
- Мільйони підписників. - І співає португальською.
Знаю... Збиває з пантелику, так?
Народився в Коннектикуті, Массачусетс. Батько анголець, мати чеченка.
А бабця японка!
- Овва! - Він зірка в Чечні.
- Можу вас сфоткати, як схочете. - Хочу.
Бо це Різдво, пам'ятаєте?
Хо-хо
Це було неймовірно!
Що відбувається? То вона мені збрехала?
Повернися!
- Спокійно! - Все гаразд.
- Ми вже йдемо. - Так.
- Ми спускаємося. - Спокійно.
Будь ласка, спустіться.
- Тікаймо звідси. - Пропустіть нас.
Привіт.
Як справи?
Як ся маєте?
Пам'ятаєте Пепе Дедді?
Привіт.
То ще хочете сфоткатися?
Ходімо зі мною.
Будьте тут із цими двома.
Вони вийшли на сцену, вдаючи Леді Гагу і Бруно Марса.
Овва, любий, ми проживаємо найкращі моменти життя.
Це ж треба, Леді Гага і Бруно Марс!
Де вони? Охорона!
Негайно відпустіть їх.
- Сільвана? - Ви до того ж і шерифка?
Ні, я лише спонсорка.
- Ще важливіша. - Вагоміша за шерифа.
Сільвана?
Дякуємо вам. Обіцяємо більше не псувати ваших заходів.
- Дякуємо! - Псувати?
Ви не зіпсували.
Це вже занадто. Ви не зіпсували, а всіх порвали!
- Знаєте, в мене нюх на вдалий бізнес. - Підприємиця-новаторка.
Точно, я новаторка.
Ви там співали про... Різдво?
- Це Різдво! - Різдво!
Це чудова ідея, друзі.
Як гадаєте, варто зустрітися з інвесторами?
Іди по того хлопця. Скажи, хай мерщій біжить сюди.
Хутко, любчику. Не хвилюйтеся. Я про все подбаю.
Я можу втілити це в життя.
Ні.
Тату, твій Санта-реп став вірусним у TikTok.
Любий.
- У тебе 1 347 000 переглядів. - Невже?
- Це спрацює! - Любий!
Це спрацює!
Точно спрацює!
Це відбувається. Тато став вірусним!
Круто!
Діти, тато став вірусним!
Тато став вірусним!
- Вже 1 380 000. Поглянь, тату! - Овва.
Любий!
Нічого не вийшло.
Ніхто не згадав Різдво.
- Ніхто? - Справді, сину?
Ніхто не написав про Різдво, мамо.
Прочитай усі коментарі.
Я читаю. Ніхто його не пам'ятає.
Молодь не може зосередитися. Цілуються замість перегляду шоу.
Ти класний репер, любий.
Моє серце сповнене любові.
Тіно,
доведеться зустрітися з Сільваною.
У неї злі наміри.
Огидна капіталістка.
- Де поділася любов у серці? - Зникла.
Вона була єдиною, кого зацікавило Різдво.
Поговорімо з нею. Вона впливова. Вона нам допоможе.
Як ти можеш переконати цю жахливу особу,
що Різдво неймовірне?
Я зможу.
Я розтоплю її серце.
Ти такий милий.
- Тіно. - Ти просто...
Якщо я вже зміг переконати майже два мільйони людей...
Там 1,4 мільйони.
Майже два мільйони людей думати, що я вмію
читати реп.
Я впораюся з Сільваною.
Вітаю. Всім доброго ранку.
Раночку. Вся увага на мене.
Вітаю, прекрасні люди. І не такі вже й прекрасні.
Це Пепе і Мала.
Тіна. Пепе і Тіна.
Друзі, це наші найбільші інвестори.
Вони готові ризикнути і вкластися у ваш унікальний проєкт.
Чарівно. Погляньте на них.
Вони виглядають непоказно.
- Усе записуй, Родольфо. - Ось.
Це називається Різдво?
- Різдво. - Різдво.
- Доброго ранку. - Доброго ранку, клас!
Поглянь.
- Занадто? - Починай.
Я прийшов сьогодні
розповісти вам про Різдво.
Дві тисячі років тому зоря падала в небі над Галілеєю.
Три мудреця
пішли навідати немовля.
Це не урок історії. Треба продати ідею.
- Прискорся. - Я вводжу в контекст.
- Щоб святкувати сонцестояння... - Ні!
Усім начхати на сонцестояння.
Облиш.
Правда, вони кумедні?
Дозвольте мені пояснити.
Це весело, будьмо практичними.
Ми пропонуємо вам
нове свято.
Але торговельні центри працюють.
Слухайте...
Для людей це можливість...
- Проявити любов. - Більше купувати.
Купувати з любов'ю.
То що це за свято?
Є ж День матері.
- Так. - І День батька.
Додайте Дитячий день.
Він стане головним святом.
Він має те, чого немає у жодного свята.
- Таємний Санта. - Що?
Чули про таке? Записуєте імена людей
на клаптиках паперу, перемішуєте їх, вибираєте один
і обмінюєтеся подарунками.
Чекайте, народ!
Мені подобається. Я бачу в цьому потенціал.
- Пахне прибутками. - Ні.
- Це чудово. - Є важлива деталь.
Дух Різдва.
Дух Різдва спонукає нас залишити чвари в минулому.
Це можливість і привід для людей навідатися додому.
- Возз'єднатися. - Гаразд, почнімо обговорення.
Вибачте, але мушу сказати.
Нині люди неохоче збираються і спілкуються, тож чи спрацює це?
Це має спрацювати. От у мене є кузен.
Ми не бачилися з 1994-го року. Посварилися. У нього одне око.
Його мама, моя тітка, впала. У неї ревматоїдний артрит.
Для мене це можливість
знову побачитися з родичами.
Навіщо про це розповідати?
Жах. Одне око? Тітка впала?
Ти надто емоційний. Зберися.
Іди до свого закутку у відділі кадрів.
Рушаймо.
Як я вже казала,
ви дійсно вважаєте, що це возз'єднання людей спрацює?
- Я не знаю. - «Забудь подарунки. Головне присутність».
Вислухайте мою ідею: «Будьте присутніми і принесіть подарунки».
Саме так, це буде найкраще і найбільше свято року.
Ось і все!
Ти там заспокоївся, Родольфо?
Так.
Веселий дідусь приїжджає на санчатах, запряжених оленями.
Можна іншу тварину?
- Із тих, що водяться в Бразилії? - Годі!
- Еге. - Мурахоїд?
Інія амазонська? Ламантин?
Випий води.
Стули рота, любчику.
- Як щодо капібари? - Припини, Тіно!
Хочу ще дещо спитати.
Історія з санчатами. Можна щось інше натомість?
А що з ними не так? Це частина легенди.
Краще гідроцикл.
З тобою все гаразд?
Так.
Упевнений?
Зі мною все гаразд.
То все нормально?
Так, чудово.
От і добре.
Усе чудово, просто ідеально.
Капібара замість оленя.
Гідроцикл без санчат. Чудово!
Любий, ти надто чіпляєшся за ці традиції.
Маріє Христино, я теж люблю пляж.
Але Санта не має бути серфером у капцях.
Геніальна ідея!
Санта завжди пітнів у Бразилії.
Ти полегшиш йому життя.
Чому б і ні?
Усе так, як і має бути. Може, називатимемо стілець курчам?
Сяду на те курча.
Ціп!
- Ціп! - Любий, ми наново винаходимо Різдво.
- Можна почати все спочатку. - Але тоді це не буде Різдвом.
Маджу і Нанді потрібна стабільність.
- Забагато змін у їхньому житті. - Люди змінюються. Часи змінюються.
Традиції змінюються. Поглянь на мене.
Ти маєш змінитися.
Не завжди отримуєш те, що хочеш.
Думаєш, я хочу, щоб усе було по-моєму?
- Це факт. - Ти вважаєш, я надто владний?
- Так. - І кажеш це мені в обличчя?
- Я зажди поступливий, Тіно. - Ти був таким.
Діти, годі галасувати!
Здається, вони вже не сваряться.
Вони полягали спати?
- Ура! - Ура!
Агов. Уже час спати.
- Ходімо. - Чому, тату?
Чекай. Ще рано.
- Можеш пограти ще пів години. - Ні.
- Годі. Час спати. - Чому це?
- Бо ти розсердився? - Ні, Тіно.
Дітям потрібен сталий режим.
Не змінюй те, що не потребує змін.
- Моїй дочці час спати. - І ти визначаєш цей час.
Мій син спатиме, коли я вирішу.
Мамо, я хочу до ліжка.
Ні, не хочеш. Я тебе знаю.
Невже? Ти не лягаєш так рано.
А тепер хочеш спати рано?
Не підводь матусю. Помовч.
Навіщо так говорити? Кричатимеш і на нього?
Я не кричу. Це ти. Хіба я кричу?
Хто тут кричить?
Хіба я кричу? Скажіть, Маджу і Ґаелю.
Що казати, Ґаелю?
Коли вона лютує, кажи «ні».
- Ні. - Ні.
Дякую.
Маджу.
- Ходімо спати. На добраніч. - Бувай, Ґаелю.
- Так. - Бувай.
Тітка не кричала, правда, Маджу?
Матуся не кричала.
Я говорила пошепки.
- Зацініть! - Зосередься, синку.
Уперед!
Дивіться в камеру. Усі посміхайтеся. Веселіше!
- У «Мега Сільвани» - На це Різдво
- У «Мега Сільвани» - Варте грошей це добро
- У «Мега Сільвани» - Безцінна любов
Тож нумо купувати знов і знов
- У «Мега Сільвани» - Ви будете радіти
- У «Мега Сільвани» - Можна гарне все купити
- У «Мега Сільвани» - Часу не марнуйте
І мерщій усе купуйте
У нас ціни найкращі І товарів повно
У «Мега Сільвани» Найкраще Різдво
У «Мега Сільвани»
- Усі молодці. - Тіно, що ми тут робимо?
Любий, дітки в захваті.
Тільки подумай. Це побачить уся країна.
- Хіба це не дивакувато? - Так круто.
Якось ніяково, Тіно.
Синку, ти молодець!
З тебе вийшов такий милий подаруночок.
Сюрприз!
Овва!
Я знала, що вас заворожать усі ці сяючі штучки.
- Вам подобається? - Звісно.
Я привела свого племінника, Рафінью.
- Дуже приємно. - Скажи їм.
- Хо-хо-хо. - Ні, це не воно.
Правда ж, неймовірно?
У мене мурашки. Талант.
Це не Санта.
Ти нічого не розумієш. Хто сказав, що це не він?
Так, він Санта.
Він приїхав на гідроциклі, запряженому милими капібарами.
Він привіз купу подарунків.
Усе з мого магазину до цього свята.
До справи! Готово.
Зробимо фото, як вона тримає тацю різдвяних омарів.
Сільвано, тут щось не так. До чого все це?
Чому тут стільки товарів?
Любчику, це товари виробників, які хочуть інвестувати
у цей проєкт «Роздамо».
Правильно «Різдво».
Ми провели опитування, і люди проголосували.
«Роздамо» крутіше звучить.
Усе вирішено. Вона так сказала. Просто змирися, любий.
Ну ж бо, всі посміхаються. Я хочу, щоб ви засяяли.
Ви всі прекрасні. Усмішки повсюди, гаразд?
Настало Різдво. Я купую, він купує, вона купує.
Ви купуєте, вони купують, усі ми купуємо.
Друг вам подарунок не купив?
Це несправжній друг.
Приходьте до «Мега Сільвани»
Досі вважаєш, що це добре?
Ні, як на мене, це трішки занадто.
Лише трішки?
Я намагалася все влаштувати. Я була практичною.
Гаразд, Пепе. Я все виправлю.
Ти не зможеш. Сільвана зруйнувала Різдво.
Тіно, все скінчено.
Нічого не скінчено.
Не скінчено!
Я з усім розберуся. Ось що скажу.
Поговоримо по-жіночому. Я їй покажу, хто є хто.
Я сьогодні ж виправлю!
- Продавай. - Ось вона.
Я розберуся.
Продавай. Більше і більше.
- Не впусти, бо платитимеш. - Сільвано?
Твоє Різдво неправильне. Ми тут ні до чого.
Ми закриваємо проєкт, ти нам не завадиш.
Ти про що? Я витратила купу грошей на кампанію.
Гроші - не найголовніше.
Ні, Сільвано. Не найголовніше.
Різдво відміняється.
Сплати п'ять мільйонів пені.
Різдво повертається.
- Авжеж. - Можна втрутитися?
Суть у тому, щоб люди збиралися і святкували свою любов одне до одного.
А що робити самотнім? Залишатися вдома і почуватися нещасними?
Тепер, коли ми маємо найкращу логістичну інфраструктуру в країні?
Наш девіз: «Не можеш бути присутнім - надішли подарунок».
У цьому проблема. Ти зруйнувала дух Різдва.
- Саме так. - Я зруйнувала?
Чому я? Я втілила ідею, яку ви мені продали.
- Ми не продавали цю ідею! - Ще б пак!
- Продали. - Ви це мені продали, тож слухайте.
Ви нічого з цим не поробите.
Мені шкода.
Це ти винна. Ти погодилася на божевільні ідеї Сільвани.
- Від самого початку. - Ти просив її допомогти нам.
Я попереджала, що це погано закінчиться, а ти не слухав.
Ти завжди намагаєшся бути хорошим.
Ти завжди правий, а інші неправі.
Тіно, ти неправа!
Як я могла вирішити, що це спрацює?
Сам подумай. Ти любиш сидіти вдома.
Я люблю подорожі.
Ти любиш зиму, а я літо.
Ти схиблений на контролі. Я люблю безлад.
Вибач, Тіно. Ти кажеш, що я насаджую свою волю,
але саме ти хочеш, щоб усе було по-твоєму.
- Невже? - Так.
Не треба знищувати Різдво лише тому, що ти його не любиш.
Знищувати?
Я погодилась, бо це було важливо для тебе.
Для всього світу!
- Для нашої родини. - Якої родини?
Родини вирішують разом.
Відколи ми з'їхалися, ти дістав свій кодекс правил
і вимагав, щоб усе було по-твоєму.
Вибач, але в світі існує кодекс правил. Таке життя.
Навчи цьому своїх дітей.
Артур...
Грюкаючи дверима, він шукає якусь опору.
А як щодо Нанди?
Вона робить усе, щоб радувати тебе.
Вона теж грюкала б дверима, якби могла.
Але ти їй не дозволяєш.
А ти забагато дозволяєш.
Я вчу дітей приймати цей світ.
Ти не даєш своїм дочкам жити як вони хочуть.
Тіно.
Давай зараз зупинимося,
інакше втратимо спільну мову.
А ми ще не втратили?
Можемо домовитися про час, коли ви заберете інші речі.
Не турбуйтеся про це.
Якщо тобі щось знадобиться...
Навзаєм.
Шкода.
Моя нова сім'я зникла.
Санта теж.
Що ще може зникнути?
Більше нічого.
Час спати.
- З твоїм... - Пустуном!
Пустуном!
Завтра ти можеш відправити повідомлення Маджу і Нанді.
- Я люблю тебе. - Я теж.
Ґаелю!
- Маджу! - Привіт, хлопці!
Я так хотів обійняти тебе.
Маджу любить мене!
- Ні. - Я впевнена, що це і є любов.
- Послухай. - Що це?
Має бути тобі знайоме.
Рита Лі?
Ми не врятували Різдво, але виправили твій музичний смак.
Як справи, Артуре?
Ми йдемо на Роздамо до «Мега Сільвани». Підеш із нами?
Ти був у рекламі, можеш зробити нам знижку.
Відчепися!
Я купила там таку милу капібару!
Що?
Капібару!
Це дивне Різдво стає популярним.
Що таке «Різдво»?
Досить, Ґаелю.
Ти знаєш, що це таке.
Твоя найулюбленіша річ у світі.
Різдво, Санта...
«Санта»? Що це таке?
Якщо Ґаель забув про це...
Ми теж забудемо.
Треба щось робити.
Доведеться пропустити школу.
Нам потрібен кращий сховок.
Я знаю одне місце. Ходімо!
Мені подобається. Я ніколи не прогулював школу.
- Давайте. - Ходімо.
Ходімо, Ґаелю.
Швидко.
Я тебе дістану!
Не думаю, що це був хороший початок.
Народ, серйозно, нам потрібен план,
як помирити наших батьків і покласти край Різдву Сільвани.
Який план?
Заспокойтеся, в мене є план.
- Нанда піде... - Я хочу бути жовтим.
Ми з Ґаелем зайдемо через бічні двері.
Ми з Артуром зайдемо в торговельний центр через чорний хід.
А потім зустрінемося біля охорони.
- Діти. Що тут відбувається? - Привіт.
Тато!
Усе гаразд?
Чому ви мене покликали?
У нас є план.
Який план?
Мамо, виходь.
Який ще план?
Що?
- Щось трапилося? - Я був...
- Не розумію. - Я...
- Продовжуй. - Ти перша.
- Ні... - Діти покликали мене.
Ви задаєте багато питань. Хай скаже моя сестра.
Добре, Ґаелю! А ви двоє прислухайтеся.
Ми маємо сюрприз для вас. Заплющіть очі.
Невже? Прямо зараз?
Так. Ну ж бо. Заплющіть очі.
Що коїться?
Можна відкрити?
Панове...
Гірлянда кохання!
Овва!
- Поглянь, День гамбургерів. - Гамбургери.
- Як мило. - Клас. Ви молодці!
Давайте!
Перша частина плану спрацювала.
- А тепер до другої частини. - Саме так.
- Друга частина? - Що?
Ґаель вже все забув про Різдво, перш ніж і ми забудемо,
треба покласти край жахіттю Сільвани.
Краще світ без Різдва, ніж із її Роздамо.
Ми все продумали.
- Нічого собі! - Овва!
Ми й не знали, що ви Фантастична Четвірка.
Ви готові?
- Так. - Так.
Діти, як там справи?
- Кажи «прийом», як планували. - «Прийом, як планували».
Наближаємося до офісу охорони. Прийом.
- Що сталося? - Охорона! Ані руш!
Біжіть! Магазин відкривається за 20 хвилин.
Ми саме біля офісу охорони.
Ходімо.
Ой леле.
Ходімо.
- Де це? - Тут.
Нандо, ви в офісі?
Так, ми відволікли охоронця.
Жаби не миють лапи
- Вони думають, що приємно пахнуть - Хлопче!
Вони в калюжі зі смердючими лапами Що неприємно пахнуть
Які смердючі лапи!
А ти молодець, хлопче. Мені подобається.
Але де твоя мама?
Вона вже йде.
Ще пісню?
Лише одну.
Лише одну? Гаразд. Давай.
Що ви любите: рок, самбу чи аксе?
Працівник магазину зачиняє двері. Біжімо!
Вони зачиняються!
- У вас є лише 15 хвилин. - Лівий стелаж!
- Зачекай! Що це було? - Що таке?
- Охорона йде. - Хороша ціна.
- Зачекай, я хочу купити це. - Залазь.
- Почнемо змінювати ціни. - Чудово.
Ні, нехай вони довше побудуть у наметі.
Чудова ідея.
Дві хвилини нам не завадять.
Як довго ви можете там залишатися, перш ніж прийде охорона?
Враховуючи перелік пісеньок Ґаеля, у нас є ще два дні.
Голубки, час іти.
- Дай мені. - Ось.
Де мої? Ось!
Капібара! Тримай!
- Це для Ґаеля. Хороша ціна. - Зосередься на плані.
Пробач! Нащо воно тобі?
Ліва кишеня.
Ліва кишеня?
Хороша робота! Молодець, Маджу!
Овва! Впоралася!
Тепер відділ електроніки.
Що таке? Все гаразд?
Боже!
Ця Алекса продається за вигідною ціною.
Коли зіпсуємо Різдво Сільвани, придбаю нам ще одну.
- Тіно. - Десять платежів, без відсотків.
Більше не буде такої пропозиції. Ти скупий!
Не можна навіть спробувати купити щось хороше.
Хутко, відкриваються.
Зрозуміло.
Ходімо!
Ходімо.
Поклади назад!
Дідько.
Час прийшов. У магазин.
- Ходімо. - Вперед.
Почалося Роздамо Сільвани, а Роздамо - це час для шопінгу!
А в «Мега Сільвани» є все!
Усе для тата, бабці, вахтера і навіть незнайомців!
Лише тут, в «Мега Сільвани»!
Купуйте в «Мега Сільвани»
Давайте все купувати
Почувайтеся як удома.
Тут усе таке дороге.
Тільки погляньте. Не може бути.
У сусідньому магазині ціни набагато доступніші.
Ходімо, Маджу!
Давайте все купувати
У «Мега Сільвани»
Утілимо наш план у життя.
Наш магазин виглядає чудово.
Усе упаковано як я люблю.
Що таке? Ці кляті діти!
Що... Що це таке?
Негідники! Нічого не видно! Допоможіть!
Що це? Терпіти не можу цих негідників!
Ці кляті капосники!
Привіт! Ку-ку. Так!
Час для витівок Сільвани!
У «Мега Сільвани»! Давайте все купувати.
Ви всі такі налякані.
Це був лише розіграш.
Гей, послухайте.
Ці цінники несправжні.
Правда в тому,
що всі товари в магазині зі знижкою 50%!
Знижка 50%?
- Чекайте, всі! - Народ, це не так!
- Сільвано! - Що таке?
Послухай мене.
Ми думали, тобі кінець, але ти перевершила себе.
Не можу повірити, що ти розорилася, щоб рекламувати це жахливе Різдво!
Ти не отримаєш прибутку.
- Прибутку ти не отримаєш. - Грошей точно не заробиш.
- Ніякого прибутку! - Ти не заробиш грошей!
Припиніть!
Усе гаразд. Ніякого прибутку? Я в плюсі.
Я досі в плюсі.
Знаєте, як працює розпродаж? Бачу, що не знаєте.
- Ні. - Не знаємо.
Так. Тоді слухайте уважно.
Безкоштовний урок. Слухайте сюди.
Ми, працівники торгівлі, починаємо підвищувати ціни.
Ми завишаємо ціни, розумієте?
За кілька тижнів.
Ціни злітають до небес.
Надто завищені, а коли сягають максимуму - ми влаштовуємо розпродаж.
Усе в пів ціни, але починаючи з подвійної ціни.
- Половина від подвійної ціни. - Я шокована.
Ясна річ, любонько.
Люди шаленіють. Пересихає в роті.
Вони стривожені і нічого не підозрюють.
Так сталося і зі мною. Пересихає в роті, серце починає калатати.
Це моя цільова аудиторія. Недалекі, агресивні люди.
Вони дичавіють і хочуть лише купувати.
А я хочу лише продавати!
Знижка на все 50% у Сільвани!
Ну ж бо, допоможіть їм!
Мерщій купуйте! Розпродаю все!
Починайте купувати, я продаю все.
Знижка 50% на всі товари магазину.
Подобається розпродаж?
У нас є комп'ютери, все.
Боже мій.
Холодно!
Що це?
Не туди!
Я матиму прибуток. Годі!
Ніякого прибутку? Я в плюсі.
Знаєте, як працює розпродаж?
Ні! Я розкажу...
Тоді слухайте уважно. Безкоштовний урок. Слухайте сюди.
Ми, працівники торгівлі, починаємо підвищувати ціни.
Ми завишаємо ціни, розумієте? За кілька тижнів.
Овва!
У розпалі...
Молодець!
Усе в пів ціни, але починаючи з подвійної ціни.
Половина від подвійної ціни.
Погляньте!
Народ, Сільвана збожеволіла!
Я хотіла вас розіграти, і всі повелися.
Усім сподобалася нова рекламна кампанія
у «Мега Сільвани»?
Називається «Відміна Сільвани».
Ми відміняємо високі ціни.
А тепер я з радістю оголошую,
що на кожен товар у магазині знижка 70%!
Чекайте, це не спрацює. Заспокойтеся.
Люди на це не поведуться. Це не спрацює.
Починайте купувати за три, два, один!
Погнали!
Активніше, народ! Нумо купувати!
Купуйте!
Що ж, Різдву точно кінець.
Я така виснажена.
Так, ми не впоралися.
Ні, треба було купити ту фритюрницю за таку хорошу ціну.
Ми б усе одно сумували, але могли б заїдати хрусткою картопелькою фрі.
Мамо, ні.
Якщо Різдво дійсно зникне,
ми забудемо його назавжди, як Ґаель?
За логікою чогось нелогічного, схоже на те.
А як же та ранкова страва, тату?
Що там було?
Страва на сніданок?
Так, у формі...
Солодка? Гостра?
- Запечена? - Смажена.
Суфле? Ні.
- Суфле? - Ні, французький тост.
Французький тост?
Мені шкода.
Я дуже старався повернути Різдво
і зробити світ кращим.
На жаль,
доведеться визнати, що іноді нічого не можна змінити.
Хвилинку.
Разом ми можемо змінити.
Ну ж бо, Пепе.
Тепер ти здасися? Ні, не треба.
Гаразд.
Зупинися і подумай.
Якщо ми таки забудемо Різдво,
може, бодай відсвяткуємо його востаннє?
- Як? - Не розумію.
Можна хоча б попрощатися з Різдвом.
Як це зробити? У нас нема ні прикрас, ні ялинки.
Тоді зробимо їх.
Ми зробимо все разом.
- Ну ж бо, Артуре. - Давай.
Найкраще Різдво в світі!
ЩАСЛИВОГО РІЗДВА
Хоч одну.
Гаразд.
Оце вже краще!
- Я не скажу, хто мій таємний Санта. - Я теж.
Можеш сказати мені.
У тебе мамине ім'я?
Скажу, коли прийде час.
- Хто перший? - Можна я?
- Так, можна. - Можна.
Маджу!
Мій таємний Санта - та людина,
яка б точно сподобалася моїй мамі.
ТІНА - МАДЖУ
Я?
Упевнена, що твоя мама теж мені дуже сподобалася б.
Тепер моя черга.
Ґаель!
Мій таємний Санта зовсім не таємний.
Усі знають, що я дуже люблю цю людину.
- Ну, не більше, ніж маму. - Дякую!
Але її я теж дуже люблю!
Сподіваюся, їй сподобається.
Не дивіться.
Тепер дивіться.
Я сам це зробив. Склеїв її слаймом.
Прекрасно!
Молодець, синку!
Якщо це і є Різдво,
я хочу святкувати його щороку, до нескінченності.
Вийдіть і подивіться!
Народ!
Різдво повернулося!
Воно справді повернулося!
Я так давно не бачив гірлянд!
- Неймовірно! - Воно дійсно повернулося!
Тепер я пригадав.
Я люблю Різдво.
- Любий! - Він згадав!
Ти згадав!
Перепрошую. Треба поговорити.
Пепе і Мала. Тобто Пепе і Тіна.
Тут живе забагато дітей.
- Тут один, два, три, чотири дитини. - Сільвано?
Відсвяткуй Різдво з нами.
Я знаю, що в глибині душі
у тебе є серце і ти любиш Різдво.
Чесно кажучи, в мене сьогодні немає справ.
Народ, давайте зробимо різдвяне сімейне фото.
- Так! - Давайте!
- Чудово! - Мило!
- Ходи, синку! - Усі тут?
- Іди, Ґаелю. - Сюди.
Хо-хо, Різдво. Щасливого Різдва.
Усе догори дриґом До мережі підключено
Групові обійми, ми пов'язані Разом краще
Коли ми поряд Ніщо не може піти не так
Ділимося секретами Минуле завжди живе в сьогоденні
Це Різдво Чарівний час зустрічей
Це Різдво Сідай зручніше
Куди все поділося? Поглянь, я щойно знайшов
Воно весь час поряд було
Усі навколо збираються
Це Різдво
Куди все поділося? Поглянь, я щойно знайшов
Воно весь час поряд було
Усі навколо збираються
Це Різдво
Усі навколо збираються Ось що таке Різдво
Народ, та що це за Різдво?
Зацініть мої танцювальні рухи!
Усі навколо збираються
Ось що таке...
Занадто?
Усі навколо збираються
Ось що таке Різдво
Куди все поділося? Поглянь, я щойно знайшов
Воно весь час поряд було
Усі навколо збираються
Ось що таке Різдво
Усі навколо збираються
Ось що таке Різдво
Куди все поділося? Поглянь, я щойно знайшов
Воно весь час поряд було
Усі навколо збираються
Уперед, синку!
Ось що таке Різдво
Усі навколо збираються Ось що таке Різдво
Усі навколо вже збираються Ось що таке Різдво
Усі навколо збираються Ось що таке Різдво
Переклад субтитрів: Kyrylo Harashchuk
Творчий керівник Юрій Лаховський