Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TAKSİM-TEATERET
HARİKA OG DE ANDRE
ÅH, BELINDA
TEATERPRISEN 2020 DİLARA BAŞARAN
"Gülveren-familien. Handan. Har en datter og en sønn.
Jobber i banken om dagen, lager dolma hjemme om kvelden.
En god kone for ektemannen og en god mor for barna.
Dusjer med Belinda hver kveld for å vaske vekk utmattelsen..."
BELİNDA SJAMPO
- Rolig! - Slipp meg.
Ikke dytt hverandre. Sett dere inn en av gangen. Kom igjen.
Sånn ja.
- God ettermiddag. - God ettermiddag.
Jeg er lei for det, men kan de søte små være litt stillere når de leker?
Det blir vanskelig å lære replikkene.
- Takk. - Ja da.
Kan du gjøre det samme når du har sex? Det blir vanskelig å sove.
Takk.
Er ikke dette en sjamporeklame?
Du slenger vekk morgenkåpen og går inn i dusjen.
To bilder under rumpa og to over.
Så biter du deg i leppa og gir kameraet et sexy blikk. Ferdig.
Man lager ikke dolma i en sjamporeklame.
-Ærlig talt. -Men det er et nytt merke. Jeg sa det.
Du sa at det var et nytt merke. Men du sa ikke at eierne solgte nøtter.
Du sa at Timo regisserte, og at den het Belinda.
Ingenting av dette ble nevnt da vi skrev under. Dette er fantastisk.
Helt seriøst, bravo.
Så i vår aller første reklame, er budskapet vårt:
"Slit deg ut for småpenger hele dagen, og kom hjem og fortsett å arbeide.
Stryk tøy, vask huset, lag dolma.
Vær ektemennenes koner og barnas mødre."
Er det poenget? Faen ta...
Greit, Ayça.
Jeg vil ikke snakke om det mer. Jeg vil ikke spille et medlem av en drittfamilie
som drar på piknik og griller hver helg. La oss betale oss ut av avtalen.
Da må vi betale 750 000 lira. Vi kan ikke bare gå.
- Er det nettobeløpet? - Ja. Vi vil bli ruinert.
- Når er filmingen i morgen? - Tidlig på morgenen.
Greit, men den dolma-greia...
Dilara, jeg må gå. Jeg ringer deg, ok? Ha det bra.
Stilte du regissøren de nødvendige spørsmålene?
Som hvilken indre motivasjon som driver figuren Handan?
Hvordan er fargeskalaen hennes? Viktige ting.
Eller har du stilt henne spørsmålene dine? Som hva åndedyret hennes er?
-Åndedyr! - Hold opp.
Vi må ta oss av stjernekartet hennes først.
-Å ja, det bør dere. - Jeg tuller.
Men hør her. Spøk til side, jeg har et alvorlig spørsmål.
Du har ikke observert mange som Handan.
Hvordan skal dette gå? Har du vært på en dolma-workshop?
Hør her. Jeg skulle ønske dere tok jobbene deres mer alvorlig. Slik jeg gjør det.
Vet dere hva? Glem å ta det alvorlig.
Hva med bare å lære replikkene? Ikke sant, Arzu.
"Å, skatt! Hva var den? Hva var replikken?"
- Vi bare erter. -Å, skatt!
Du vet at det bare er misunnelse.
Greit.
Flott, Serkan. Du fortalte alle det med en gang.
- Vi hadde det bare gøy. Slapp av, ok? - Greit. Vi er ferdige med sjampo-greia.
- Glem den. - Prøv å ha det gøy.
- Skål! - Kom igjen.
Gratulerer med dagen, Dilara.
Du står bak dette, hva?
Gled deg over en ny alder, Dilara.
Ønsk deg noe og la det bli oppfylt, Dilara!
Så bra at du er her...
GRATULERER MED DAGEN! VÅR MAGISKE KJENDIS!
Nå holder det. Jeg har sagt unnskyld igjen og igjen.
- Kaken var Arzus idé, ikke min. - Ligger du med henne?
- Kom igjen! - Jeg skal ikke være sur om du ikke er det.
- Men om du lyver, skal du få et helvete. - Vær så snill. Nå er det nok.
Hun vil ha alt jeg har. Alt. Deg, rollene jeg får...
Har du hørt hva hun sa til Cem? At hun ville ha spilt Harika mye bedre.
Hva syns du om det? Verdens korteste spøk.
Kan hun engang spille Harikas sko?
Bare glem rollen, kan hun engang spille skoene?
Hør her. Ikke bli i rollen. Jeg vil ikke ha noe med Handan å gjøre.
DIN FAMILIES MAGISKE SJAMPO
- Velkommen, Dilara. - Vi skal gjøre klart kostymet.
La oss få deg gift.
- Ja da. - Kom igjen.
- Selvsagt. - Greit.
- Timo! - Jøss. Dila!
Dila.
Å, vennen min, hva har vi rotet oss opp i?
Du kan så si.
Vi skal være raske. Ta det med ro.
- Greit. - Kom og møt ungene.
- Vi ses, gjør deg klar. - Kommer straks.
- I manuset heter de Mehmetcan og Ayşegül. - Selvsagt gjør de det.
- Dilara. Vi elsker det du gjør. - Takk.
Her er dagmammaen deres.
Vi sa "dagmamma" så de ikke blir forvirret.
- Jeg skjønner. - Hei.
- Hei.
Du er flink.
Hei, Dilara.
- Kan jeg hjelpe deg? - Ja, selvsagt.
Jeg har ventet på at du skulle komme i en evighet.
Hvordan går det?
Jeg er Necati, mannen din. Jeg mener, mannen din, som i...
Jeg heter Tuncay og spiller Necati. Jeg spiller mannen din. Jeg heter Tuncay.
La oss ta en selfie. Som et minne. Om du kommer litt nærmere...
- Kan du roe deg ned litt? - Selvsagt.
- Vær så snill. - Kom.
- Det skrudde seg av. For sminke? Sminken. - Stå her, takk.
- Sånn? - Ja.
- La meg se. - Greit.
Få orden på den på badet.
- Kom deg i vei. - Nå er jeg Necati.
- Jeg skal dele det og tagge deg. - Ja da.
- Du kan også tagge og dele det. - Selvsagt.
- Ja da, selvsagt. - Det blir flott.
Jeg syns vi bør gjøre det sånn. For det er ikke klart.
- Ja. Greit. - Vi gjør det.
Beklager, jeg forstyrret praten deres.
Analysen sier at familien er fra Sentral-Anatolia.
- Hva med en aksent? Åssen går'e? - Du har ikke noen replikker i scenen.
Ok.
- Han har ikke lest manus. - Kom an!
Hva faen?
- Er alle klare? Kom an. - Det er vi.
Sånn ja. Greit, folkens. Er vi klare for Belinda?
En, to, tre, vær så god!
Hei! Kutt!
Hun har ikke dusjet ennå. Hvorfor snuser du?
Beklager. Jeg ordner det.
Kutt! Vær litt mer forsiktig, Handan.
Stans! Dila, min kjære. Det må være virkelig.
Tro på Handan. Hun er en hardtarbeidende tyrkisk kvinne som elsker mann og barn.
Barten distraherte meg. Den løsner. Lei for det.
- Vi tar en tepause. - Er dette tidspunktet for te?
Tre, to, en, vær så god. Nei! Stans!
DNT STUDIO
Kutt! Dette fungerer ikke. En gang til.
Folkens, kan de som ikke jobber, forlate settet?
Ja, folkens. Vær så snill.
- Kom. - Gå, om du ikke jobber.
- Vær så snill! - Ok.
Kos deg.
- Er alt i orden? - Nei, det er det ikke.
Vannet er iskaldt. Jeg er rynkete. Se på hendene mine.
Jeg vet ikke om det er sjampo eller lim.
- Skal vi ta det i morgen? - Nei. La oss få det overstått.
Jeg kommer ikke tilbake for drittsjampoen.
- Vi gjør det. - Ok.
Vi gjør det igjen. Og igjen og igjen.
- Er du klar? - Jeg er klar.
Greit.
Tre, to, en, vær så god.
Sånn ja. Du vasker vekk utmattelsen med Belinda.
Du blir gjenfødt. Du får denne forfriskende...
Kutt!
Hva var galt nå?
Glem Dilara. Hun fins ikke mer. Jeg trenger Handan.
Stedet, badet, sjampoen. Alt sammen er ditt.
Gi meg din indre Handan.
Hei! Se på meg! Ikke spill Handan.
Vær Handan. Ok?
Dette klarer du. Kom igjen!
Kom igjen.
Skyll håret ditt.
Ja. Der har vi det.
Du er Handan og ikke noe annet enn Handan.
Sånn ja.
Du kan ikke gjøre det. Du er allerede ute!
- Gi meg den. Kom an! - Nei, det vil jeg ikke!
- Gi meg den! - Nei.
- Gi meg den, kom igjen! - Jeg sa nei. Jeg vil ikke!
- Gi meg den! - Jeg vil ikke! Ape!
Ape!
Timo?
Ape!
- Timo? - Ape!
Ape!
Ape! Gi meg slangen min!
- Gi meg slangen! Kom igjen! - Den er min, ikke din!
Hvor er alle sammen?
Handan-jenta mi? Hvorfor dusjer du så sent? Hva skjer?
- Er dette morsomt? Gjør du narr av meg? - Nei. Jeg spiller backgammon.
Hvor er klærne mine?
Hei, Handan.
- Timo! - Har du søppel, Handan?
- Handan! - Hva driver du med?
Hvorfor går du ut kledd sånn? Er du helt sprø?
- Mamma er sprø! - Greit, unger. Hold munn.
Flytt dere. Hold munn. Hva er i veien, Handan?
Hør her. Greit, dette har vært moro. Men jeg begynner å bli sint, Tuncay.
- Jeg mener det. - Hvem er Tuncay?
Hør her, herr Necati...
-"Herr"? - Nå er det nok. Dette er dumt!
For en elendig spøk!
Hvor er alle? Hvor er teamet? Hvor er lysteknikeren?
Hvor er regissøren? Hvor er alle sammen? Har dere puttet noe i den teite sjampoen?
- Herlighet. - Hva er det du prater om?
- Hvor er de? - Han kjeftet.
Alle er her, Handan. De kommer. Ro deg ned. Alt er bra.
Det går bra, Handan. Bare bli her.
Kom igjen, unger. Kom, gutten min. Jenta mi.
Gå på rommet deres. Ikke en lyd, ok? Kom igjen.
Handan! Hva gjør du?
- Er du sprø? - Hva er det du gjør? Necati!
- For guds skyld. - Slipp meg, Tuncay.
- Du kan ikke gå ut sånn. - Slipp.
Nå er det nok! Faen ta deg.
Hva i helvete driver du med? Hva er det du gjør?
Helvete ta den teite spøken, den dumme jobben og alle sammen!
- Hvor er klærne mine? Hvor er de? - Har du dusjet i badedrakten din?
Jeg skal faen meg ta deg. Hvor er klærne mine?
- Jeg skriker. - Greit, Handan. Ro deg ned.
Jeg lover å hente dem. Vent her. Ikke gjør noe. Ok?
- Skynd deg! - Greit.
Bare ikke gå ut på balkongen. Ikke gå ut.
Her er de. Begge er her. Her.
- Hva er det? - Klærne du har på deg.
Denne og denne. Jeg tok med begge.
- Ok. Gå. Jeg skal kle på meg. - Er du sjenert?
Å, din jævla kødd.
Kom igjen!
Handan.
Handan?
Ta denne.
- Handan, hva gjør du? - Faen ta deg og Handan.
Hva driver du med?
Hvor skal du? Vær så snill, Handan.
Hils fra meg, Handan. Vær forsiktig. Si ifra når du kommer dit.
Hun skal til moren min. Hun savner dem.
Jeg kan ikke gå. Ungene, vet du. Uansett. Vi ses.
Til Levazım.
Handan!
Jeg skal hente pengene dine nå.
- Du ødelegger den fordømte døra! - Betal drosjen, ok? Faen ta dette.
- Hva faen? - Den fordømte sjampoen.
Jeg visste at det ville bli fælt. Hvem lager dolma i en sjamporeklame?
- Faen ta denne dritten. - Hva er det som foregår her? Hei!
Jeg skal sove i én måned, Serkan. Ikke vekk meg, ok?
Hvem er du?
Det er beleilig, hva? La oss brase inn i husene til kjendiser.
Kom deg opp. Ikke tving meg til å ringe politiet.
Så du er også med på det? Du kan ikke lure meg, Serkan.
Bare kutt ut. Kom igjen. Bare betal for drosjen.
Hva er all denne skrikingen? Du skremte meg.
Sa jeg ikke at du kunne gjøre hva du ville om du ikke løy for meg?
Hvem er hun?
- Nei! Hvem er du? - Hva pokker?
- Ro deg ned. - Hun har på seg kjolen min også.
Vi må stoppe et annet sted. Bare kjør.
Du skal få pengene dine med en gang.
Det er ordnet allerede.
- Her. - Takk.
Vær så god.
Kos deg.
Ok. Bare fortell sannheten. Jeg skal ikke bli sint.
Visste dere alle at Serkan lå med Arzu?
Det er ikke bare oss. Alle i underholdningsbransjen vet om det.
Helvete.
Ikke dårlig.
Levent, lån meg 200 lira, jeg må betale drosjen.
Dette går litt fort. Skal vi hilse på hverandre først? Jeg er Levent.
Herlighet, Levent. Hvorfor skal vi hilse? Jeg er Dilara.
Hvem er du?
Bare kutt ut. Det er ikke gøy mer.
Cem, si noe for himmelens skyld.
Vi er ferdige med prøvene. Vi skal ta en drink og dra hjem.
- Ja, det gjør vi alltid. - Greit, men vi kjenner deg ikke.
- Vi gjør sånt. - Ja.
Kanskje du kan gå?
- Ikke rør meg. Hva gjør dere? - Ro deg ned.
- Hva holder dere på med? - Frøken.
Prøver dere å gjøre meg gal?
- Frøken. - Herregud. Ikke rør meg. Jeg skal ta deg.
- Du kom hit. - Greit.
- Beklager. - Greit?
Flytt deg.
- Jeg har en kunde. Den er opptatt. - Pass deg!
Hei, det er drosjen min. Kom igjen.
Pokker ta deg.
Nei, pokker ta deg. Bare kjør.
- Om du ikke har penger... - Hvorfor skulle jeg ta drosje da?
Vi skal hjem uansett. Jeg har kontanter der.
Ja?
- Enhet åtte? - Ja.
Enhet åtte. Jeg beklager.
Kan du sette meg av der du plukket meg opp?
373 lira, Handan. Hva går det av deg?
Hvorfor skulle en gift kvinne bruke 373 lira på en drosje midt på natten, hva?
Du la igjen telefonen din her også. Jeg var så bekymret.
Det handler ikke om pengene.
Hva er det som skjer med deg? For guds skyld.
Er alt i orden? Hva har skjedd? Du tok av deg denne også.
Jeg ber deg, ikke ta den av deg igjen. Den må være på fingeren din.
- Vi sitter fast. - Ok?
- Hvorfor snuser du på meg? - Fordi jeg elsker deg, Zeynep.
Men du er arvingen til det enorme Cevheroğlu-selskapet.
Nei, jeg er Fikret. Bare Fikret. Bare en forelsket mann.
Dæven! Handan!
Jeg får tårer i øynene. Hva er det du gjør? Er alt i orden?
Kan jeg bli her i natt?
- Har du drukket? - Jeg er så søvnig. Vær så snill.
Greit, Handan.
Det er ikke sånn vi gjør ting. Ikke gjør det. Vær så snill.
Du klemte tåa mi! Handan!
Jeg lover deg, om du ikke åpner, skal jeg gi deg juling. Jeg lover...
Du må hvile deg, Handan.
Gjør det i natt. Vi snakkes i morgen. Da tar vi en prat som mann og kone.
Drakk du? Du svarer ikke.
Det er bare et fælt mareritt. Det er over i morgen.
Det vil være over. Det vil det, ikke sant?
Det vil det.
Hva er dette? Når fikk hun den?
Merkelig. Den blir ikke borte.
Hva pokker?
- Hva? Hvordan? - Hva er det? Er det henna?
- Hva gjør du her? - Hva mener du?
Dette er soverommet vårt. Når fikk du den?
- I går kveld? - Gå din vei.
Vet du hva?
Den ser fantastisk ut.
Bare litt morgengymnastikk. Hva? Hva sier du?
- Ikke vær latterlig. Gå. - Hva? Hvorfor det? Vent.
Fem minutter.
- Ungene vil høre oss. - Hysj.
- Nei. Tre minutter. - Ungene!
Hysj. Nei da.
- Bare gå, Necati. - Bare...
- Nei. - Bare vent litt. Vent.
- Vent. - Mehmetgül! Ayşecan!
Legg vekk den. Eggene dine blir kalde. Kom igjen.
Mehmetcan, her er eggene dine.
Spis litt brød med pølsene. Spis brødet ditt.
Her. Spis brødet. Du også. Ta litt brød med det.
- Handan. - Jeg vil ikke ha egg!
Drit og dra, da! Spis det opp. Vær så god, Handan. Her.
Skynd dere! Spis mens det er varmt.
Demp det, vær så snill. Mehmetcan, jeg vil se at du spiser eggene.
Kom an. Ta litt av dette, Handan. Du får lavt blodtrykk. Ok?
Din dritt. Spis det!
Vær så snill, skru det ned.
Ta litt brød. Du også, Handan. Kom igjen! Spis opp, alle sammen.
Hør her, Handan.
Du vet at foreldrene mine og Feride kommer i kveld.
Vær så snill å lage mat. Jeg måtte ta frokosten, men ikke middagen.
Hva lagde du her om dagen? Fylt melon. Pappa elsket den.
Og vask vekk den greia før du går. Hva er det egentlig?
Hold opp. La mamma spise. Hva sa jeg nå? Spis maten din.
- Skru den ned, vær så snill. - Hysj!
Hvor er du, Handan?
Du kan ikke være sen. Sjefen spør etter deg.
Vi skulle ta en kaffe før jobb. Slutt å tøyse og kom. Ha det.
Jeg er visst sent ute.
Har jeg en jobb?
Å ja. Handan jobbet i banken. Hvilken bank?
KUNDEBEHANDLER
76 POSTER - 132 FØLGERE - FØLGER 197
BANKANSATT / MOR TIL ENGLENE SINE
KJÆRLIGHET ER ET UBRYTELIG LØFTE!
MENN HAR ÆRE, KVINNER MANERER!
GLEDELIG KANDIL!
Hva?
ADVOKAT BAŞARAN BAŞARAN TURISTBYRÅ
Hva søren? Nei!
HARİKA OG DE ANDRE MED ARZU OLCAYTO I HOVEDROLLEN
Arzu? Din hore.
Er jeg den eneste som mangler? Herlighet.
Handan.
- Handan. - Hva? Hva er det?
Hvorfor sier du Handan? Handan kan dra til helvete. Hva? Hva er det?
Akif vil at du skal komme på kontoret. Han ser sint ut.
Sint? Hvem i all verden er Akif? Hvor er kontoret hans?
Akif, du.
Er du Akif? Jeg har fryktelige nyheter til deg.
Handan er ikke her. Handan er død. Hun er borte.
Dilara er her nå. Jeg er Dilara. Dilara Başaran.
Jeg er skuespiller, ok? Se på ansiktet mitt. Se.
Ser jeg ut som en bankkasserer? Jeg er skuespiller!
Jeg vant en gullappelsinpris og en Afife Jale-pris!
Kjenner du meg igjen? Hvorfor gjør ikke noen det?
Hvorfor kjenner dere meg ikke igjen? Jeg er Dilara Başaran!
Hjelpe meg, jeg holder på å bli sprø. Dette driver meg fra vettet.
- Herregud. - Dilara.
Vi kjenner deg igjen.
Er det sant?
Takk og pris, det er over. Alt er over.
Dilara. Ikke her.
- Ikke her. - Hvor?
Jeg skal saksøke de som står bak dette. Hver eneste en. Bare så dere vet det.
Dette er så latterlig.
Hvor skal vi?
Hva er dette?
- Hva er det du gjør? - Hva mener du, Handan?
Eller Dilara?
Faen.
Faen ta denne dritten! Faen ta dette!
Helvete.
Jeg kommer meg ikke ut! Faen.
Skjerp deg.
- Få den vekk. - Gjør det du.
Jeg skal banke deg! Få vekk den greia der.
Jeg trodde bare at vi skulle gjøre herre og slave-greia igjen.
- Tror du jeg er lykkelig? - Kjør.
- Vi er nesten fremme. - Kjør, for pokker!
Herlighet.
Vil du ha litt? Ta noen gulrøtter. Ta litt salat også.
Vær så god.
- Flott. Vær så god. - Her. Ta masse.
Hold den.
- Sånn. - Greit.
Spis den. Sånn.
Vent. Her er litt sitron. Du skal få lahmacun om et øyeblikk.
- Ta litt ayran også, ok? - Mamma.
- Ja? - Beklager.
Dette er veldig uvanlig. Handan var så sliten etter jobben.
- Ta sitronen. - Ok.
- Kunne hun ikke engang lage kısır? - Her, vennen min.
Vær så god. Ta litt ruccola.
Hvor kjøpte du dette? Det stedet ved kysten?
- De lager de beste. - Jeg liker ikke lahmacun.
Hysj. Lahmacun elsker deg. Spis.
- Vent på mannen din! - Han parkerer bare bilen.
Hei, du. Hei, lillegutt. Fyll den.
Håper det smaker, pappa.
- Bestefar rapte. - Bestefar rapte.
Det passer seg ikke.
Her er han.
- Ja. - Her er han.
- Spis opp. - Spis, Handan. Det smaker ikke godt kaldt.
- Her. - Spis. La meg se dere spise.
- God kveld, alle sammen. - Her er svogeren min! Velkommen.
Jeg er tørst. Gi meg ayran.
- Hun har ikke lagd dolma engang. - Vær så snill, mamma.
Hva er i veien?
Handan.
- Får du ikke puste? Si noe. - Ta litt ayran.
Vær stille, vær så snill. Bare vær stille.
- Bare hold kjeft! - Jeg hjelper deg.
Vær stille!
- Handan! -Å nei.
-Øynene hennes rullet bakover! - Det er chiliflakene.
Handan!
Øynene rullet. Jeg så det.
La meg være i fred. Dra til helvete.
La dette være over, vær så snill.
Vær så snill, Gud.
Det er snart over.
Så, ja, doktor. Det jeg forteller kan høres vanvittig ut.
Men jeg sverger på at det er sant. Jeg ble bare Handan,
kona til den idioten, Necati. Men jeg er ikke det, og ingen tror på meg.
Jeg er Dilara Başaran.
Hør her. Vi er bare her for å lytte til deg og hjelpe deg.
Bare fortsett. Hvordan ble du plutselig Handan?
Du skjønner, jeg er skuespiller. Alt dette var manuset til en reklame.
En reklame for en tåpelig sjampo som heter Belinda.
Da jeg vasket håret med den under filmingen,
sto jeg plutselig på badet til Handan. Jeg har satt meg fullstendig fast her.
Folk jeg pleide å kjenne, gjenkjenner meg ikke.
Ikke engang Serkan kjenner meg igjen.
- Serkan? - Du vet... Skuespilleren. Serkan Gürsoy.
Kjæresten min. Jeg mener, han pleide å være det.
Kjæresten din... Vet Necati om dette?
Jeg skal si det en gang til, doktor.
Jeg er skuespiller. Jeg utfordrer dere alle!
Hører dere meg? Alle sammen!
Jeg godtar ikke merkelappene dere har satt på meg.
Bipolar, nevrotisk, anorektisk, personlighets­forstyrret.
Jeg kom ikke til verden for å gjøre dere komfortable.
Jeg kom hit for å leve.
For å leve! Dere kan ikke ødelegge min eksistens.
Dere kan ikke stanse meg. Hører dere meg?
Dere kan ikke ødelegge meg. Hører dere meg?
Jeg er ikke ferdig. Hva er det du gjør?
- Hei! Nei, ikke stans meg. - Ro deg ned.
Ikke rør meg!
- Dere kan ikke stanse sangen min! - Det går bra.
Pokker ta.
Helvete.
- De har satt henne i en rullestol. - Dere kan ikke ødelegge identiteten min.
Jeg er Dilara. Dilara Başaran.
Handan?
Det skal gå bra, skatt. Jeg er her, ok?
Ikke bry deg om vasen. Det går bra. Vi skal kjøpe en ny.
- Faen ta vasen din. - Greit, Handan. Bare bli bedre.
Hun er ikke seg selv.
Denne smaken... Den er ekte. Den er nydelig.
Sjokola-melk, førsteklasses sjokolade.
VISDOM OG FORNUFT KAN LØSE ALT - ATATÜRK
Hva er dette?
Metaverset.
- Ormehullet. - Unnskyld?
Du må begynne å forhandle.
Hva slags forhandling?
Benektelse, sinne, forhandling,
depresjon og aksept. Men ikke aksepter det.
Kom igjen. Bli med i klubben.
Du er akkurat det jeg trengte. Alt jeg trengte, var en lærer.
Jeg så glad for at jeg har deg. Hvem er du, hva?
Vet du hva jeg har vært gjennom? Jeg...
Ikke vær redd.
Noen ting gikk galt, men det er ikke skjebnesvangert.
Husk at én dør stenges, og at en annen dør
også stenges. Og så én til.
Spill rollen din.
Bare spill rollen din.
- Så Dilara hører virkelig fortiden til? - Ikke nevn henne, doktor.
- Så du vil vel tilbake til livet ditt. - Ja. Så snart som mulig.
Men jeg tror jeg må hjem og hvile litt først.
Medikamentene gjorde underverker, men de har gjort meg litt susete.
Du må ha savnet barna.
"Savnet" er ikke nok til å beskrive det. Tro meg, jeg har lengtet etter dem.
Jeg kom meg ut av et endeløst tomrom takket være dere og barna mine.
Hva annet kan jeg si? Gud velsigne dere alle.
Jeg kjente Mehmet og min vakre Ayşegül her inne. Akkurat her.
Jeg savnet deg sånn, mamma. Ikke dra igjen.
- Gutten min. - Ikke dra, jeg savnet deg.
Greit, gutten min. Hold opp nå. Det går bra. Sett deg.
Selvsagt savnet han moren sin.
En sånn depresjon er ganske vanlig blant husmødre som jobber, pappa.
De kaller det hvitsnippsyndromet.
Takk og pris at det er over nå. Den vonde tiden er heldigvis over.
- Hva? - Tror du at han lytter?
Mamma!
- Ingenting, pappa. - Gutten min. Kom igjen. Nå er det nok.
Nå er det nok! Kom igjen. Dere må legge dere.
- Mamma skal synge "Sekkemannen". -"Sekkemannen"?
"Sekke..." Gjør det i kveld, mamma. Hun er utmattet, vet du.
Hva? Kan hun gjøre noe i det hele tatt?
Det var en gang
En sekkemann
Han tok barna
Og la dem i sekken sin
Og gjorde det sekkemannen gjør
Sekkemannen
Skal jeg bare dra tilbake til asylet?
- Faen i helvete! - Hei, skatt. Kom, jeg har savnet deg.
- Hva gjør du her, Necati? - Hvor skulle jeg ellers være?
Foreldrene mine er i stua. Jeg ber deg, Handan. Kom.
Handan!
De vil høre det. Ikke gjør det, Necati! Stans.
- Vi skal være stille. Vær så snill. - Hva gjør du? Jeg er syk.
- Vi skal bli bedre sammen, Handan. - Jeg har vondt i hodet.
Jeg skal massere deg. Det går bra.
Handan? Men den er her fortsatt.
- Den ser bra ut også. - Hva?
- Mamma. -Å, mammas gode gutt!
Hva er i veien? Hvorfor er du våken? Hva har skjedd?
- Jeg hadde et mareritt om bestemor. - Det overrasker meg ikke.
Kom hit. Vi skal sove sammen i kveld. Pappa kan sove med apen din.
- Faen ta! - Pass munnen din, Necati.
Fy, du kan ikke si det. Lat som du ikke hørte det.
Kom igjen, Mehmet. Her. Vi legger oss til å sove. Kom.
Handan, han er stor gutt nå. Skal han virkelig sove her?
- Det angår deg ikke. - Akkurat.
Flink gutt. Den nydelige gutten min. Å, Mehmet.
For en drittsekk.
TAKSİM-TEATERET
HARİKA OG DE ANDRE
Serkan.
- Hei. Hvordan går det? -Å nei, du igjen?
- Kan du gi meg fem minutter? - Alvorlig talt, jeg ringer politiet.
Vær så snill. Serkan!
Hør her. Om du bare gir meg fem minutter, skal jeg forklare alt.
Du vil aldri se meg igjen. Fem minutter.
Bare fem minutter. Jeg skal være rask.
Jeg tar en chai latte.
Serkan skal ha en long americano og en nydelig belgisk cookie.
Selvsagt.
Hva er greia med deg? Forfølger du meg?
Å, Serkan. Husker du meg virkelig ikke? Jeg er Dilara. Dilara Başaran.
Minner det deg ikke om noe? Betyr det ikke noe for deg?
Dilara Başaran...
Jeg er ikke sikker. Jeg mener, du så kjent ut her om kvelden.
- Om vi gjorde noe da jeg var full... -Å, faen heller.
Hør her.
Jeg går gjennom noe fryktelig rart.
Men jeg vet at det ikke vil vare evig, fordi jeg tror på talentet mitt.
Så mye at jeg vil få livet mitt tilbake, selv om jeg starter på nytt. Det vet jeg.
Så lenge jeg kan komme tilbake til scenen.
- Er du skuespiller? - Ja, jeg er skuespiller!
Jeg ber deg bare om en liten tjeneste. Du må bare hjelpe meg ørlite grann.
Jeg kjenner deg ikke.
- Hvorfor skulle jeg det? - Men du kjenner meg. Og jeg kjenner deg.
Jeg kjenner deg bedre enn noen andre. Jeg er den som vet
hva som gjør deg opprørt, sint eller får deg til å gråte.
Du unngikk jenter på ungdomsskolen fordi du var tykk.
Og du spiste formiddagsmaten din i hemmelighet på toalettet.
Du ville også spille mandolin.
Og faren din ødela den og fikk deg til å bryte.
Moren din var avhengig av antidepressiva. Jeg vet alt om deg, Serkan.
- Du har sett på Katarsis, hva? -Å, faen ta.
Faen ta dette.
Jeg tror jeg husker.
Skal vi dra hjem til meg?
Hva? Seriøst?
Jeg ber deg desperat om hjelp, og du inviterer meg hjem?
- Du vil hjelpe meg, ikke sant? - Ja da.
- Du vil hjelpe meg, ikke sant? - Ja da, det vil jeg.
- Du har et sånt uttrykk i øynene, det er... - Når skal du introdusere meg for teamet?
Jeg skal introdusere deg, men resten er opp til deg.
Hun som spiller Harikas søster, har fått en ny jobb. De skal ha audition.
Kom og se hva du kan få til. Kjenner du rollen?
- Arzu pleide å spille henne. - Arzu spiller Harika.
Enn så lenge.
ANROP GUBBEN NECATI
Hva er dette?
Brokkolisuppe og laks. Jeg har lagd salat også. Og det er brød.
- Jeg holder på å bli sprø. - Jeg holder også på å bli sprø.
Hva er dette? Jeg kan ikke lage mat hver dag.
- Absolutt ikke. Ansett noen. - Ansette? Du har gått fra vettet.
Ansette noen? Prøver du å ruinere meg?
"Ansett noen." "Betal for drosjen". Laksen...
- Hva skjer? Hvorfor? - Ikke kjeft på mamma. Ansett noen.
Jeg elsker brokkolisuppe. Den er til oss, ikke deg.
Sier du det? Når har du...
Ring meg nå. De vil ha pengene. Faller jeg, tar jeg deg med meg i fallet.
- Jeg skal dra til deg. - Handan.
Gå og lag pilaff eller noe sånt. Vær så snill. Dette er sløsing med penger.
- Hysj, din kødd! -"Kødd"?
Jeg skal komme bort, og du skal få en svømmetur i den suppa.
Jeg er sulten!
PILAFF-OPPSKRIFT
Er ikke risen ferdig ennå? Ikke glem şehriye.
Helvete.
ANROP
- Hva i helvete vil du? -Handan.
Slutt å ringe meg hele tiden.
Glem Handan. Hun er borte. Bare finn deg en annen.
Om du ringer meg igjen, vil jeg fortelle Necati alt.
- Ikke vær dum. - Hører du meg? Jeg gjør det.
Bare la meg snakke.
- Pokker ta! - Ikke legg på.
- Hva skjer? - Helvete.
Vær så snill å gjøre slutt på dette, Gud.
Jeg har fått nok. Vær så snill. Jeg ber deg. Gjør slutt på dette.
Er du tørst? Kom.
TAKSİM-TEATERET
Jeg skylder alle en unnskyldning.
Tro meg når jeg sier at jeg skammer meg over det jeg gjorde.
Men alt var på grunn av pillene.
Jeg har sluttet med dem nå, for jeg er frisk.
- Plaget hun dere også? - Vi hadde en liten hendelse.
Og du tok henne med hit?
Hør her, Arzu. Jeg er ikke sånn du tror jeg er.
Jeg vil be alle om unnskyldning av hele mitt hjerte.
- Jeg er en stor fan av dere. - Hei, Levent. Hun er skuespiller.
Hva var det siste prosjektet ditt?
- Det var en kortfilm. - Hvor kort?
- Så kort som kortfilmer er. - Hva handlet den om?
En skuespiller...
...som ender opp i den sjamporeklamen hun spilte i,
og begynner å leve figurens liv.
- Noe sånt. - Høres morsomt ut.
Jeg mener... Det var morsomt. Jo da.
Vi trenger noen til Harikas eldre søster.
- Men jeg tror ikke du klarer det. - Bare la meg prøvespille.
Jeg skal ikke be om noe mer. Ok?
La henne gjøre det, Levent. Prøvespill, vennen min.
Så får vi noe å le av.
Greit.
Skru ned lysene så hun kommer i stemning.
Jeg har våknet hver dag og ventet på nyheten, ikke sant?
At du skulle ta en overdose i et eller annet høl.
Selv bare å tenke på det er nok til at jeg våkner lykkelig, ikke sant?
Men så skammer jeg meg sånn. Jeg spør meg selv,
hvordan kan en person hige etter sin egen søsters død?
Så gjør du noe så dumt igjen, Harika...
...og du får meg til å ville leve med skammen.
Du får meg til å tenke: "Skulle ønske hun var død. Da ville skammen være grei."
Men det vil ikke skje, Harika. Hvorfor ikke? Hva?
Hvor vil du ikke det?
Hvorfor er det fortsatt liv i deg? Hvorfor lever du fortsatt?
Skammer du deg ikke over at du lever?
Var ikke hensikten din bare å få meg til å skamme meg?
Sett i gang og gjør det.
Sett i gang, Harika. Dø, og få meg til å skamme meg.
Vær så snill. Bare dø. Dø, og få meg til å skamme meg.
Sett i gang. Dø, og få meg til å skamme meg.
Få meg til å skamme meg! Jeg ber deg. Gjør det, vær så snill.
Dø, og få meg til å skamme meg. Vær så snill, Harika.
Fantastisk.
Produksjonsteamet tar kontakt med deg for prøveplanen.
Timeplanen endrer seg hele tiden. Iblant prøver vi til sent på kvelden.
- Til sent på kvelden? - Ja.
- Greit. - Gratulerer igjen.
- Jeg klarte det, Serkan! - Kom, Serkan. Jeg er sent ute til settet.
Jeg gleder meg sånn til å stå på scenen med deg!
Velkommen om bord. Greit.
ANROP
Ro dere ned, unger.
- Jeg er sulten. - Jeg skal tenne grillen nå.
- Gå og ta det vanlige bordet, Necati. - Greit. Kom, pappa.
- Ro dere ned. - Gå.
Hva er det du driver med?
- Du myrder tomatene. - Jeg skreller dem.
Gi meg dem, for guds skyld. Ta denne. Sett den der borte.
Kast det bort dit.
- Hvorfor er ikke Akif her? - Han er på en forretningsreise.
Sånn begynner det alltid.
-"Forretningsreiser." - Hva skal det bety?
Du kunne ikke gi ham barn. Hva skal han gjøre? Han ser etter lykken andre steder.
- Nå holder det, mamma. - Hold munn! Du har brakt skam over alle.
Si noe, pappa! Si noe, vær så snill.
- Hva? - Her. Glem det. Dette er nydelig. Smak.
Her! Ta imot.
Hei, vennen min.
Hei, du. Feride.
Hvorfor hører du på dem, vennen min?
- Ikke bry deg om dem, vær så snill. - Hei, mamma!
Vi er sure på deg.
Å, ditt rasshøl.
Hei! Gi oss dem.
- Hva? - Sett dem på Necatis regning.
- Jeg kan ikke drikke dette. - Jo da, det kan du.
Jeg skal fortelle deg noe, men det må bli mellom oss, ok?
Det er topphemmelig.
Jeg skal spille i et teaterstykke. Kom på prøvene.
I stedet for å gråte hjemme hele dagen, hold meg med selskap.
Og broren din vil ikke la meg gå ut alene. Så bare kom.
Hva skal vi si til ham?
Et matlagingskurs, eller noe sånt.
Vi finner på noe. Ta det med ro, det ordner jeg.
- Greit. - Handan?
Drikker du øl?
Om du bare visste hva annet Handan har gjort. Drittsekk.
Er du trøtt? Vi er nesten hjemme. Kom igjen.
All løpingen har gjort ham søvnig. Er du trøtt, pappa?
Handan skal lage lindete til deg. Og finne noen kaker eller litt frukt.
- Du skal få det bedre enn noensinne... - Kan noen hjelpe meg?
Faen.
Hysj! Ikke skrik, ellers dreper jeg deg.
- Greit. - Hvor er pengene?
- Hvor er pengene, Handan? Si det. - Pengene? Hva har skjedd med deg?
Se her. Dette skjedde. Si det. Hvor er pengene?
Hør her. De ga meg elektrosjokk på sykehuset. Hukommelsen er litt uklar.
- Så bare forklar først. Hvilke penger? - Kødder du med meg, for faen?
Pengene i den brune lærvesken. Hvor er de?
- Hvorfor skulle jeg ha en brun lærveske? -Å, kom igjen!
Hvor er kontantene vi har underslått hver måned, Handan?
Akkurat, ja. Dere to drev med hvitvasking også? Hvem i helvete er dere?
- Tror du at jeg vil tro at du er gal? - Slipp meg.
Vi skulle stikke av. Selv huset var klart.
Skal du stikke av med en annen? Er det derfor jeg ikke får dem?
- Det er for sent. Institusjonen vet det. - Handan?
Handan?
Hva er i veien?
Stakkars kona mi. Er du trøtt? Kom igjen, Handan.
Vær så snill. Ungene trenger en dusj. Jeg sverger på at jeg tar livet av meg.
Kom, da.
...depresjon, aksept. Men ikke aksepter det.
Hei, Handan.
Er du lykkelig?
Kanskje du lever livet mitt, hva?
Jeg sverger på...
...at jeg skal finne ut av dette.
Ikke vær redd.
Noen ting gikk galt, men det er ikke skjebnesvangert.
Ting må bare gå litt mer galt først.
Spill rollen din. Bare spill rollen din.
Ikke spill Handan.
Vær Handan.
Og la dem i sekken sin
Sekkemannen
Og gjorde det sekkemannen gjør
Sekkemannen
Det var en gang
En sekkemann
Han tok barna
Og la dem i sekken sin
Og gjorde det sekkemannen gjør
Sekkemannen
IKKE NOE SIGNAL
FARE! ELEKTRISITET
"Betalingsutsettelsen er over om 24 timer.
Institusjonen vil besøke deg for siste gang i morgen.
Ha en fin dag."
Hei, Handan. Husker du dagen vi møttes?
- Nei. - Det var i bryllupet til fetteren min.
Bordene sto tett.
Jeg tenkte på hvor mye jeg hatet fetteren min.
Så snudde jeg litt på hodet. Der var du.
Jeg sverger på at det tente en brann i meg. For en brann.
Jeg kunne ikke styre meg. "Dette er ille. Hva skal jeg gjøre?
Jeg må snakke med henne. Jeg trenger en unnskyldning."
Så reiste jeg meg og gikk bort til deg.
"Beklager at jeg forstyrrer deg, men dette går ikke.
Vi må enten sette bordene sammen eller lenger fra hverandre.
Folk kommer ikke frem."
Du tok en kikk på meg.
Du fortsatte å se. Og sa: "La oss dytte dem fra hverandre."
Å, Handan. Det er annerledes denne gangen. Dette føles så annerledes.
- Necati. - Ja?
- Jeg krasjet bilen din litt. - Hva så?
Ikke tenk på det. Krasj den.
Hei, Handan.
- Kan jeg få se tatoveringen din? - Nei.
Ok. Jeg skal ikke se.
Å, Handan.
- Endelig! - Endelig, Handan!
- Den er der. - Den er der.
- Den har vært der hele tiden. - Den har vært der hele tiden.
KJÆRE NECATİ, TAKK FOR...
Moren min kommer tilbake, ikke sant?
Det gjør hun.
Handan Gülveren?
Vær så god. Det er over. Jeg avslutter virksomheten med institusjonen din.
Du må bli med til politistasjonen. Vær så god.
Kom igjen.
- Unnskyld. Hva gjelder dette? - Inspektøren tar seg av det.
Hør her. Jeg har ikke noe med vesker, institusjoner eller penger å gjøre.
Jeg er skuespiller, og dette er en stor dag, for jeg skal stå på scenen i kveld.
Ok. Bare vent på inspektøren.
HANDAN! HVOR ER DU? HVORFOR BREVET? HVA HAR DU GJORT?
Er han her?
Tre kopper te.
- Du kan gå inn nå. - Takk.
Jeg sverger på at jeg ikke har noe med noen institusjon å gjøre...
ØDELEGGELSE AV OFFENTLIG EIENDOM
- Hva er dette? - Du traff en trafo. Er du forsikret?
Jeg vet ikke. Sannsynligvis.
Greit. Du kan gå når du har avgitt forklaring.
Hva har du i vesken?
Kontanter?
Å, herregud...
Stopp, vær så snill!
Den er min!
Jeg snakker ikke arabisk.
Greit, pokker heller. Ta den!
TAKSİM-TEATERET HARİKA OG DE ANDRE
Jeg er her! Jeg rakk det.
Hei. Det var så mye trafikk. Drosjene ville ikke ta meg med.
- Du er litt sent ute. - Jeg er så lei for det. Virkelig.
Jeg er lei for det. Jeg er klar om et øyeblikk.
Sminken min er veldig enkel. Jeg skal legge den selv.
Det trengs ikke, Dilara.
Eller, Handan.
- Jeg kan forklare det. - Hei, Handan.
Forklar mannen din, de to barna dine og at du er bankkasserer, ikke skuespiller.
Har du fått noen til å skygge meg? Har du det?
Og dessuten...
Hva betyr det? Jeg er dyktig. Ikke sant? Du så meg. Du likte meg. Du godkjente meg.
Og dere kan jo ikke gå på scenen uten Harikas eldre søster?
Det stemmer. Men det har vi allerede tatt oss av.
Da du ikke dukket opp i går, ringte vi Pelin.
Heldigvis kom hun med en gang og hjalp oss.
Programmet hennes er tatt av lufta, så det går fint.
Hva?
- Hva skal jeg gjøre da? - Ingenting, Handan.
- Du skal ikke gjøre noe. Du har sparken. - Sparken?
Kom igjen, dere kan ikke sparke meg.
Dette stykket eksisterer på grunn av meg. Dere kan ikke gjøre dette.
Aner dere hva jeg har ofret for dette?
Vet dere hva jeg måtte gjøre for å komme på scenen? Vet dere det?
Serkan. Si noe.
Kan jeg bare få være en av danserne i bakgrunnen?
Det spiller ingen rolle så lenge jeg er på scenen.
Å ja, danser er en flott idé. Men vi mangler ikke noen.
Det er slutt. Det er over, Handan.
Ok? Det er over. Du er ikke med mer. Du fins ikke.
Ok? Ut med deg. Farvel.
Tilbake til arbeidet, folkens. Er lyset klart?
Ja, det er klart.
Fins jeg ikke?
TAKSİM-TEATERET
Ja! Kutt! Fantastisk! Nydelig.
Mine damer og herrer, det var det.
Vi er ferdige. En stor applaus for Dilara Başaran.
Du trollbandt oss, Dilara. Du er fantastisk.
Bravo. Skru av vannet. Hent badekåpen.
Finn krakken.
- Er det over? - Du var fantastisk. Kom hit, jenta mi.
- Kom med den. - Gi henne badekåpen.
Du var helt fantastisk.
Jeg visste at ingen andre kunne spille Handan.
Du skal få se. Denne reklamen vil bli til en hel serie. Utrolig!
Kom hit.
DIN FAMILIES MAGISKE SJAMPO
Tekst: S. Marum