Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MIX NA AMELIINY OSMNÁCTINY
Už je tady.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ!
Ať šťastně žije, ať šťastně žije,
ať šťastně žije ještě stovku let.
Čtyřikrát hurá pro Amelii, která dneska slaví 18. narozeniny.
Hurá! Hurá! Hurá! Hurá!
Teď život začíná doopravdy. Bude to strašně super!
Jsi ta nejúžasnější holka ve Skåberge!
Jsi cool!
Amelia!
Ty jo, my jsme dobrý!
Vy kreté…
ZAS A ZNOVA
Když člověk maturuje, uvažuje, jaký ho čeká život.
Pak se jednoho dne probudí a je mu čtyřicet.
Věk je jenom číslo.
Tak to bych si radši vybrala osmnáctku.
Co myslíte?
Moc hezké. Ale moje velikost by nebyla?
Aha…
Je to poslední kus v téhle velikosti a byla jsem trochu mokrá…
- Nepracujete tady? - Pracuju.
Jasně…
Dobře.
- A co ve skladu? - Ne, je mi líto. Tyhle byly poslední.
Ale ráda vám pomůžu najít něco jiného.
Já jem ale přesně po těchhle koukala a snila o nich.
Chápu.
Takže děkuju.
Na shledanou.
Amelie?
Promluvíme si v kanceláři.
Dáváš mi padáka?
Na narozeniny?
Ano, nevím, co… I když nerada.
- Dávám výpověď. - Co?
Stejně tu práci nepotřebuju.
Je čas na kafe.
Musím se posunout někam dál, takže je to skvěle načasované.
Amelie, nechci, aby to tak bylo.
Můžeme si promluvit?
Pustíš mě, prosím?
To proběhlo hladce.
Ani moc ne.
Zpráva byla přijata v 10:42.
- Ahoj, Amelie, tady táta… - …a máma.
Chceme ti popřát ke čtyřicátinám.
Ať šťastně žije, ať šťastně žije…
Ahoj, oslavenkyně!
Čau.
Mám pro tebe něco extra.
Všechno nejlepší.
Díky, zlato.
Vypilas to na ex?
Bylo to dobrý.
Arezi, jsi učiněný anděl.
Dáš si dort?
Ne, díky.
Jejda.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Mám objednané pizzy. Fiona.
Jsou hotové. Moment.
Ahoj.
- Už je to dávno. - To jo.
Máš se?
Skvěle.
A bydlíš pořád tady?
Jo.
Teda dočasně. Je tu celkem nuda, takže…
- Jasně. - Jasně.
Mně se tady celkem líbí. Právě jsem se vrátila.
To je super.
Když má člověk rád malá města, tak je to tady super.
Jsi tady…
Jsi tady umazaná od dortu.
Ne, trochu výš.
Slavíte?
Jo, mám narozeniny.
- Vážně? - Budu podávat pizzu.
Všechno nejlepší.
- Amelia má taky narozeniny. - Já vím.
Taky děláš oslavu?
Tak si ty narozeniny užij.
Ty taky.
- Děkuju. - Mějte se.
Vy taky.
Ty jo.
Loni jsem byl na jejím koncertě. Je výborná.
Znáte se dobře?
Dá se to tak říct.
Má tu někdo narozeniny?
- Jo, já mám narozeniny. - A já.
A já.
Byly jsme „hvězdné sestry“,
ona a já.
Měly jsme totiž narozeniny ve stejný den.
Jednou na narozeniny jsme udělaly časovou schránku.
- Co to děláte? - Běž pryč.
Co je to časová schránka?
Byla to plechovka, do které jsme daly různé věci,
na papírek jsme napsaly svoje nejtoužebnější přání
a plechovku jsme zakopaly u staré sjezdovky.
Co bylo potom?
Měly jsme ji vykopat v osmnácti.
Udělaly jste to?
- Proč ne? - Přestaly jsme se vídat.
A v osmnácti má člověk trochu jiné priority.
Na osmnácté narozeniny jsem měla tak úžasnou oslavu.
Bylo to tak super.
Kdyby mi tak bylo osmnáct.
Amelie, co takhle se jít nadýchat čerstvého vzduchu?
Jo.
Jo, to je fakt… bezva nápad.
Čtyři, pět, šest a otočka.
PŘEJU SI BÝT COOL.
Ty jo, my jsme dobrý!
Amelie!
Ať šťastně žije,
ať šťastně žije ještě stovku let.
A my to víme, a my to víme,
a my to víme, bude žít stovku let.
Co tu děláte?
A až tu bude, a až tu bude,
a až tu bude požehnaných sto let,
jo, to ji odvezem, jo, to ji odvezem,
jo, to ji odvezeme na kolečku.
Ale ne… Co to vyvádíte?
Čtyřikrát hurá pro Amelii, která dneska slaví 18. narozeniny.
Ať žije, hip hip hurá!
- Všechno nejlepší. - Všechno nejlepší.
Osmnáct let!
Co je to?
Dárek pro tebe.
Bude lepší, když si něco koupíš sama.
Sestříhal jsem video s tvými narozeninami od doby, kdy ti byl rok, až do dneška.
Děkuju.
Ale jak se vám to povedlo? Vy jste…
Co?
Neudělali jste loni z tohohle pokoje pracovnu?
- Co to povídáš? - Pojď se nasnídat.
- Ano. - Mám celkem hlad.
Kdo by ho neměl?
MOA PÍŠE: VŠECKO NEJ, JE TI 18!
ČERVEN 2002
Amelie?
…se jim podařilo to, co mnozí považovali za nemožné,
vyhráli a po remíze s Argentinou 1:1 postoupili do osmifinále proti Senegalu.
Ještě jsem nezažil nic napínavějšího…
SKÅBERSKÝ DENÍK
OVCE DOLLY MÁ REVMA
- Co že vypadáte tak mladě? - To je milé.
- Jestli chceš peníze, řekni to. - Říkal jsem, že to je málo.
Ne.
ČTVRTEK 13. ČERVNA 2002
Není nemocná?
Ukaž.
Teplotu nemá.
Najez se, ať nepřijdeš pozdě do školy.
Kvůli narozeninám omluvenku nedostaneš.
Možná budou mít večírek u Moy.
- Říkala to včera. - Tady?
Ne.
Jejda!
- Dobrý den! - Ahoj. Je nahoře, převléká se.
Amelie! Je tady Moa.
Budeme mít prezentaci o hinduismu a bude to…
Čau! Všechno nejlepší!
Panebože, 18 let!
Moo?
To je vaše triko, Stene?
Takhle jít nemůžeš, máš přece narozeniny.
Bože, co by řekl Max?
Najdeme něco pěkného, pojď.
Přestaň si s tím hrát.
Hrozně ti to sluší.
Mám pro tebe dárek.
Sháněla jsem ho po všech čertech, ale hodí se k tobě.
Bude se ti líbit. Tady. Hádej, co to je.
Nemusíš hádat, ale je to super…
Je to růžová placatka.
Řekl ti to Max?
Prosila jsem ho, ať ti to neříká.
- Řekl ti něco? - Mám pocit, že už jsem to zažila.
Ty jo, myslíš jako déjà vu?
To je tak nepříjemný. Znám to.
Můžeš slavit ve velkém stylu.
Super, co? Bezva dárek, co?
Nelíbí se ti?
Haló?
- Amelie, mluvím s tebou. - Co?
- Super dárek, ne? - Jo.
Na párty se večer může hodit. Bude to párty roku.
Budou tam všichni.
Patrik. Ten, co se učí na automechanika.
Bude tam.
- Víš, kdo. - Ten automechanik?
- Jo. Max mluvil s Gabbem a… - Počkej.
Nepřipadám ti nějaká jiná?
Jak jako?
Nemyslíš, že vypadám starší?
Starší? Amelie, jsi starší o jeden den. To vůbec není znát.
Nejsem z budoucnosti?
Co?
Pamatuju si, že mě přejelo auto.
Možná jsem v kómatu.
Možná se mi teď před očima přehrává celý život.
- Umírám? - Přestaň, Amelie.
Dýchni na mě.
- Fajn, opilá nejsi. - To ne.
- Čichala jsi lepidlo? - Myslíš?
- Tak čichala? - Cože? Ne.
- Jo? - Ne.
- Ne? - Ne.
Dobře. Každopádně si vem žvejku.
Tu máš.
Víš co? Mluvíš trochu jinak.
- Jo? - Jako víc dospěle.
GYMNÁZIUM SKÅBERGA
Takže to je navrch
a pak mám dlouhou džínovou sukni.
S takovýmhle rozparkem a na ni korzet.
- Amelie? - Super, ne?
Všechno nejlepší.
- Max. - Jo.
Chodili jsme spolu.
Jo, nebo spíš…
Chceš říct „chodíme“.
Haló! Jdeš? V aule je talentová show.
Pěkná písnička.
- Nová? - To nevím.
Dívej. Nebylo snadný to sehnat.
- Jako fakt? - Nezáviď.
Musela jsem ukázat prsa.
Dělám si srandu. Prosím tě.
Ale aspoň bych ušetřila pět stovek.
„Paris Hilto“?
No. Paris Hilton se jmenovat nemůžu.
Ale zní to trochu finsky. „Hilto.“
Vidíš? „Občanství finské.“
Bude zpívat on?
Haló?
Fajn. Teď nám zazpívá a zahraje na kytaru dívka z dramatické výchovy.
Z dramaťáku…
Zatleskejte Fioně.
Nemožná holka z dramaťáku…
Jdeme?
Pojď, jdeme.
Pojď.
Zavoláš na moje číslo?
Pak na léto najdeme si místo.
Střechu sklopím…
- Amelie? - Zlato, jdeš?
- Haló, Amelie, jdeš? - Jo.
…stereo zesil víc…
Zůstaňte tu prosím a poslouchejte dál.
Fiona písničku dlouho nacvičovala, tak se prosím znovu usaďte.
Hodně štěstí, zlato.
- Co? - Ahoj.
Jsem nervózní.
- Máš tu prezentaci? - Co?
O hinduismu.
Máš…
Jo.
Amelie, prosím tě. Už to začíná.
A je to.
Tak jo, v žádném případě nesmíme dostat nedostatečně.
Mně jsou ale známky k ničemu.
U nás na Západě chápeme čas jako přímku.
Zato… Amelie, pojď.
Ano, směřuje od minulosti
přes přítomnost a pokračuje do budoucnosti.
Amelie…
No tak.
Tady.
„Hinduisté ale věří, že se čas pohybuje v kruhu,
bez počátku a bez konce.
Věří v reinkarnaci, znovuzrození.
Vždy dostanete další šanci…“
- Tohle se mi stalo? - Cože?
Dostala jsem další šanci?
Co? Na gymplu ve Skåberge?
Ne, na…
Nejlepší období mého života.
To je idiot!
Jo!
Tak jo. Co chceš?
Můžeš si vybrat přesně to, co chceš.
Dala bych si něco jako… fakt dobrý Aperol Spritz.
Jakou má barvu?
Oranžovou.
Takže se smíchá červené a bílé víno.
- Ne. - To zní dobře.
Popřejte Paris Hilto hodně štěstí.
Tohle rozhodně nemůže vyjít.
Ne, ani náhodou.
Co?
Jsem hrozně šťastná.
Co budeme dělat? Je to vyhozených 500 korun.
- Dáme domácí pálenku. - Jo.
- Ne. - Jo.
- Ne. - Jak to „ne“? Proč ne?
Protože jí budou muset vypumpovat žaludek.
- Počkat, ne, to ani náhodou. - Ale jo.
Všichni se hned opijou.
- A v pálence je metanol. Oslepneš. - Jasně, mami.
- Můžeme to zrušit. - Ne, to neuděláme.
Máš lepší nápad?
Mám. A bude to bez pumpování žaludku.
O pumpování žaludku už ani slovo.
To není vtipný.
Můžete toho nechat?
- Inventura. - Haló?
Co to provádíte? Co to děláte?
A může začít párty!
Ty vole, jsi úžasná! Jeď!
Čau!
Už je tady. Čau.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ!
Ať šťastně žije,
ať šťastně žije, ať šťastně žije ještě stovku let.
A my to víme, a my to víme,
a my to víme, bude žít stovku let.
Na zdraví!
Fuj, to je nechutný.
Ale bude to stát za to.
Jste tak milí.
Řekni, že tentokrát neztratíme kontakt.
Oh, sh…
- Hej, je ti blbě? - To je nechutný.
Já jsem ibuprofen, chytrý lék proti bolesti,
účinně zabírám na bolesti a horečku,
analgetikum, antipyretikum…
Trapný.
Drž hubu.
- Klasický dramaťák. - To jo.
- Dobrý? - Jo, dobrý.
- Ty máš tenhle? - Nejnovější verze.
Si děláš srandu.
- Kdys ho dostal? - V neděli.
- Na narozky? - Jo, od táty.
Má víc vyzvánění, ale potěžkej si můj.
- Je jako pírko. - Přesně.
Máte super mobily, ale mrkněte na tenhle.
Ty vole, si děláš srandu!
Amelie, koukej. Má T9 a WAP.
- Nádhera. - Ty vole…
- Ale v budoucnu budou telefony větší. - Větší?
- Jo. - Proč by byly větší?
Prostě budou.
V budoucnu budou telefony mnohem menší, budou mít…
Dík za ten mansplaining.
- Co? - Pamatujte, kde jste to slyšeli prvně.
Ahoj, Fiono.
- Ahoj. - Ahoj.
Všechno nejlepší k narozeninám.
Děkuju.
Zapomněla jsem, že…
Teda, nevěděla jsem, že tu budeš.
Vlastně to nebyl můj nápad, jít sem.
Vymysleli to kámoši.
Náhodou čím víc lidí, tím líp.
Mimochodem v aule jsi byla skvělá.
Děláš si srandu?
Co? Ne.
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Pojď.
- Proč se s ní bavíš? - Chtěla jsem zjistit, kdo je pozval.
Nikdo je sem nezval.
To je jedno.
Co takhle jít někam, kde budeme sami?
- Dobře. - Jo?
Ty jo, to byl teda úlet.
Kde ses to naučila?
Život už nikdy nebude takový jako teď.
To ne.
Tentokrát jsem se rozhodla využít každou vteřinu.
Prostě si to užít.
Dostala jsem druhou šanci.
My dva jsme dostali druhou šanci.
O čem to mluvíš?
Možná před sebou opravdu máme společnou budoucnost.
Možná chci to, o čem jsem nevěděla, že to chci.
Možná chci dům.
Možná s tebou chci mít děti.
- Možná to chci všechno. - Počkej…
Jak se to říká? Vilu, volvo, vořecha.
Amelie, to myslíš vážně? Je nám osmnáct.
Jo, ale…
- Co děláš? - Potřebuju na vzduch.
Bylo to dost vážný.
Dobře.
Haló…
Do prdele, počkej.
Počkej.
Maxi! Můžeme jít spolu. Kam chceš jít?
Amelie, promiň, ale něco takhle vážnýho nezvládnu.
- To mi nesedí. - Ale jo.
- Ne. - Ale jo.
Nejlepší bude dát si pauzu.
Co?
Ty se se mnou rozcházíš?
- Jo. - Ne, teď se to nestane.
Stane se to za několik měsíců.
Nemůžeš to udělat, takže je to jedno.
Maxi, co to děláš? Pořád mě strašně miluješ.
Čau, Amelie.
Ne, počkej!
Počkej, Maxi.
Prosím!
- Co tu děláš? - Co?
Už je tady.
- Kdo? - Automechanik Patrik. Pojď.
No není to hezoun?
Asi bych za ním měla jít a něco říct, co?
Jít k němu a…
Nebo ne. Ne.
Ty vole, neodvážím se.
Ne, neodvážím se.
A my to víme, a my to víme,
a my to víme,
bude žít stovku let.
- Co to děláte? - Jak to myslíš?
Proč mi zase zpíváte?
Zase? Na narozeniny ti zpíváme vždycky.
Tohle jsme dělali včera.
Čtyřikrát hurá pro Amelii, která dneska slaví 18. narozeniny.
Ať žije, hip hip hurá!
- Všechno nejlepší. - 18 let!
Sestříhal jsem video
s tvými narozeninami od doby, kdy ti byl rok, až do dneška.
- Pojď se nasnídat. - Ano.
- Mám celkem hlad. - Kdo by ho neměl?
Amelie! Je tady Moa.
Čau! Všechno nejlepší!
Osmnáct let. Jaký je to pocit?
Dobrý.
- Určitě se nemůžeš dočkat. - Jasně.
Takže to je navrch a mám dlouhou džínovou sukni.
S takovýmhle rozparkem a na ni korzet.
Amelie.
No.
Všechno nejlepší.
Co se děje?
Tohle budou nejlepší narozky mého života.
Nemůžu řídit.
To je idiot.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Nechutný. - Bude to stát za to.
Jo.
Ahoj.
Do prdele!
Je ti blbě?
Já jsem…
Ne, ať tě to ani nenapadne. Padej. Zkazíš atmosféru.
Klasický dramaťák.
- Kdo je pozval? - Nemám tušení.
Ty máš tenhle?
- Nejnovější verze. - Si děláš srandu. Kdys ho dostal?
V neděli, od táty.
- Je jako pírko. - Přesně.
Máte super mobily…
Ahoj.
- Vykopala jsem naši časovou schránku. - Cože?
Chápu, že to je jak blesk z čistého nebe.
- Četla jsi můj papírek? - Ne.
Ale splnilo se mi to, co jsem na něj napsala já.
Tak mě zajímá, jestli…
- Ahoj. - Ahoj.
- Zajímá mě, jestli se to splnilo i tobě. - Pojď.
- Proč se s ní bavíš? - No, já…
Nevím. Já…
Co to děláš?
- Polib mě. - Dívají se.
Můžeš trochu ubrat?
Dobře. Promiň.
V pohodě.
- Nedáš si radši trochu vody? - Znám svoje hranice.
- Jsi opilá. - Pila jsem…
Co to provádíš?
Ne, vážně, co to s tebou dneska je?
Promiň.
Kam jdeš?
Jdu se domů převléct.
Vrátíš se?
- Už je tady. - Kdo?
Automechanik Patrik.
Aha.
Měla bych za ním jít a promluvit s ním.
- Jen jdi do toho. - Jo, dej mi ale chvilku.
Moo, když za ním nepůjdeš, budeš toho litovat do konce života.
Jednoho krásnýho dne se probudíš a budeš stará a osamělá.
No, jo a… co kdybys mi tam nejdřív zašla prozkoumat terén?
- Prosím. Pro tebe bych to udělala. - Dobře.
- Ahoj, ty jsi Patrik? - Co?
Ty jsi Patrik?
Promiň, co říkáš?
- Musím s tebou mluvit. Pojď. - Jasně.
No. Jak bych ti to vysvětlila?
Dobře. Je jedna holka, které se hrozně líbíš,
a řekla bych, že byste se k sobě hodili.
Fakt?
Jo, fakt.
Jenom je hodně stydlivá…
Přestaň!
Co to děláš?
Nemyslím to tak, že…
Myslel jsem, že chceš…
Ne, nemluvím o sobě. Mluvím o Moe.
Aha. Ty jo.
Co je?
Promiň.
Líbím se ti já?
Jsou do tebe zblblí všichni kluci ze Skåbergy.
Můžeš to zopakovat?
Co jako?
Zopakuj to.
Jsou do tebe zblblí všichni kluci ze Skåbergy.
Moo!
Moo, počkej. Vůbec to není tak, jak to vypadá.
- Jak to teda je? - Co se stalo?
Vůbec o nic nejde.
Jestli o nic nejde, tak mu to řekni.
- Jo. - Dobře.
Patrik mě políbil.
- Automechanik Patrik? - Byly to dvě vteřiny.
Žádné detaily.
Nemůžete se na mě zlobit za to, že na mě skočil.
- Já nic neprovedla. - Už s tebou nebudu.
Nebuďte tak dětinský. Promluvme si jako dospělí. Haló!
- Maxi. - Kajso, jdeme.
Neodcházej! Máme se bavit. Mám narozeniny.
Jsi padlá na hlavu?
A my to víme, a my to víme,
a my to víme, bude žít stovku let.
A až tu bude, a až tu bude…
Proč by chodily na večírek k Moe?
Čau! Všechno nejlepší!
Čau.
Osmnáct let. Jaký je to pocit?
- No… - Určitě se nemůžeš dočkat.
Haló, jdeme.
Zavoláš na moje číslo?
Pak na léto…
- Amelie? - Pojď.
Běžte napřed. Doženu vás.
Střechu sklopím níž, můžem vyjet,
stereo zesil víc…
Dobrý?
Zůstaňte tu prosím a poslouchejte dál. Fiona písničku dlouho nacvičovala.
Mám zavolat zdravotnici?
Ne, jsem v pohodě.
Ale můžu se tě na něco zeptat?
Za chvíli mám hodinu.
Jsi jediný člověk, který by něco mohl vědět.
Možná to souvisí s časovou schránkou.
No?
Dobře.
Bude to znít šíleně, tak to jenom řeknu.
Ocitla jsem se v nějaké časové smyčce.
Já vím.
Nejdřív jsem si myslela, že je to nějaký dárek od vesmíru.
Znova prožít osmnáctiny,
teď jsem ale prožila stejný den několikrát
a nechápu proč.
A nevím, jak se posunout někam dál.
Jo, zní to šíleně, trochu jako Groundhog Day.
Na Hromnice o den více. Ten film.
Hrdina uvízne v časové smyčce a pořád se budí ve stejný den.
Moo, tady je.
Za chvíli začíná naše prezentace!
Jasně, počkejte chvilku.
Ano, prezentace.
Určitě se vám povede, Amalie nebo Amelie. Ano.
Amelie, jdeš? Haló?
Tak na zdraví.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Fuj, to je nechutný.
Ty jo!
Hej, je ti blbě?
Ahoj.
Ten film jsem neviděla. Na Hromnice o den více.
Jak dopadne ten, co uvíznul?
Nikdy se ze smyčky nedostane.
Dělám si srandu.
Tak jo.
Jak to teda dopadne? Jak se vysvobodí?
Není to dokumentární film.
To ne.
- Kdy zavírá mámina videopůjčovna? - V devět.
- Haló, kam jdeš? - Musím něco zařídit.
Teď? Je to tvoje oslava. Tohle všechno je kvůli tobě.
Jen klid. Do zítřka to zapomeneš.
Cože?
Abys věděla, tak tohle nezapomenu.
NOVĚ V NABÍDCE DVD!
Co tady děláš?
Bylo zavřeno,
ale bydlíš tady, tak mě napadlo, že bys mi možná ten film půjčila ty.
- Nemůžeš si přijít zítra? - Prosím.
Filmů o cestování v čase je víc.
Peggy Sue, Návrat do budoucnosti…
Bože.
Fiono, to jsi ty? Myslela jsem, že to je nějaký…
Amelie! Panebože, už je to dávno!
- Všechno nejlepší. - Děkuju.
- Jak se máš? - Dobře.
Dobře? Jo? Fioně jsi chyběla.
- Vím, že už se moc nevídáte. - Jen si chce půjčit film.
No, můžete si ho pustit tady.
- Nechci obtěžovat. - Mě vůbec neobtěžuješ!
Bože můj, jen si ten film pusťte.
Sladkostí si dejte, kolik chcete.
Jo?
Já jenom pro něco skočím.
Yvonne se odporovat nedá.
Ne, to ne.
Nesu vám tohle, jako za starých dobrých časů.
Tak.
Tak jo, pusu.
Ahoj. Dobrou noc.
Á, lékořicové kočičky.
Pamatuješ ty soutěže, kdo jich sní víc?
Jo, tehdy jsem pochopila, co znamená „projímavý“.
Tak já pro něj dojdu.
Ne, ještě je moc brzo.
Něco je jinak.
V dobrém, nebo ve zlém?
Jakákoliv změna je dobrá.
Musím něco zkontrolovat.
Jsou pryč.
Jsou všichni pryč.
- Víš, jaký je dneska den? - Ne, jaký?
Dneska je zítra.
Stalo se to.
Byla jsem tak hloupá.
Musím se stát lepším člověkem?
Možná.
Byl jsem tak hloupá.
Myslela jsem, že jde o to, že dneska dostanu druhou šanci.
Chovala jsem se hrozně.
Hlavně k Moe.
Určitě jsem jí prezentací zhoršila známku
a nepoděkovala jsem za večírek, který mi udělala, a pak…
O tobě ani nemluvě.
Otravuju tě divným blábolením
a nutím tě koukat na film, na který koukat nechceš.
Už tě nechám na pokoji.
Tentokrát to bude správně.
Díky, že jsi chtěla, nebo…
Nechtěla, ale dík, že ses se mnou dívala.
Uvidíme se zítra. Nebo dneska.
Ty mi rozumíš.
A až tu bude…
- Ahoj. - Ahoj.
Moc ráda tě vidím, Moo.
Já tebe taky.
- Pojď! - Jasně.
- Mám pro tebe dárek. - No teda!
Ty jo! Ta je úplně perfektní!
Běžte napřed, přijdu za chvíli.
Dobrý den. Hinduismus?
…jako sociální konstrukt britského koloniálního světa
by se měl problematizovat z postorientalistické
a postimperialistické perspektivy.
Můžeme sem zahrnout i různé poststrukturalistické pohledy,
jako je Michel Foucault a Gájatrí Spivaková,
a ptát se, do jaké míry bude slyšet hlas
subalterních národů v diskurzu o moderním hinduismu
ve světle nových hnutí hinduistických nacionalistů.
Ano, přesně tak.
Viděla jsi, kdo je tady? Automechanik Patrik!
Co?
Vy dva si promluvte.
Ahoj, Moa.
Ahoj, Patrik.
Jo, výborně.
Tak zatím.
Tohle je můj pokoj.
Aha.
Útulný.
Jejda.
A my to víme, a my to víme,
a my to víme, bude žít stovku let.
A až tu bude…
- Musím mluvit s Fionou. - Teď?
Haló, Amelie! Počkej!
Počkej, stůj. Nezabralo to.
Co mám udělat?
Ne, nevíš, protože si nic nepamatuješ.
Nikdo si nic nepamatuje.
Amelie, co to vyvádíš?
Neměly jsme se vidět u tebe? Mohlas mi dát vědět.
Moment, co to děláš?
Mám pro tebe dárek. Jejda!
…ať šťastně žije…
A my to víme, a my to víme…
Co se to stalo?
A až tu bude…
Přestaňte zpívat!
Nikdy se odsud nedostanu.
Ale miláčku, za chvíli doděláš gymnázium.
Pak můžeš odjet, kam budeš chtít.
Je úplně jedno, co udělám.
Tobě úplně přeskočilo.
A my to víme, a my to víme,
a my to víme…
A až tu bude, a až tu bude…
Všechno nejlepší k 18. narozeninám.
A my to víme, a my to víme…
PTÁK
POLICIE
…ještě stovku let.
VÝCHOVNÁ PORADKYNĚ
- Bylo pak něco? - Vyspali jste se?
Hej, máš krámy, nebo co?
- Dobrý den. - Dobrý den.
Co máte na srdci?
Myslím, že…
Myslím, že budu mít nebo mám psychózu.
A proč si to myslíte?
Protože každý den je stejný, jenom se opakuje.
Dnešek je stejný jako včerejšek.
Rozumím.
- To je běžné. - Když má člověk psychózu?
Když je člověk dospělý.
Myslím, že mi úplně nerozumíte. Já…
Tenhle den je…
- Rozumím vám. Den se opakuje. - Ano.
A je to pocit, který každým rokem sílí.
Pomůžete mi se z toho dostat?
Možná byste mi mohla předepsat léky.
- Možná existuje nějaké antipsychotikum. - Víte, co si myslím?
Ne, řekněte mi to.
Myslím, že jde o drobné změny v životě.
Možná byste mohla chodit do školy jinou cestou.
Místo kukuřičných lupínků
si dávat… tuhle…
quinoffu, quinovu.
- Quinou. - Přesně tu.
A možná se seznámit s pár novými lidmi.
Na drinku a tak.
Možná se vyspat s nějakým kolegou.
Možná s Johanem.
…a my to víme, že bude žít…
Všechno nejlepší.
Jsem věštkyně z budoucnosti a můžete se mě zeptat na cokoliv.
No tak. Dobře, tak třeba ty.
Včas nainvestuješ do bitcoinu, takže na přijímačky se vyprdni.
Ty se staneš koučem mindfulness.
- Co to je? - Bohužel.
Tebe čeká pár nejistých let s internetovým kasinem.
Život je pes.
Ty budeš instalovat optické kabely.
Ani nevíš, co to je, ale bude to super.
A ty…
Co já?
Vypadá úplně…
Vypadá úplně ztraceně.
Já vím. Už to dál nesnesu.
- Potřebuje neustálou pozornost. - Taková ale byla vždycky.
Myslím, že to je tím, že na základce byla ošklivá.
Pak zkrásněla a skamarádila se s dalšími krásnými lidmi.
- To se ti zatočí hlava. - Zblbneš.
Jo, přesně. A nevíš, co máš dělat.
To je v pohodě.
Já myslela, že jsme ztratily kontakt, protože jsme se s Maxem rozešli.
Nerozešli jsme se.
My s Moou už se kamarádit nebudeme.
Já už totiž žádné kamarády mít nebudu.
Ale asi je to proto, že máte pravdu.
Jsem ztracená.
Ahoj.
Odcházíš?
Jo.
Možná bychom mohly jít spolu.
Mohly bychom…
Nevím, třeba si spolu pustit film.
To je vtip?
Ne, není. Ne.
Občas mám pocit, že můžu mluvit jenom s tebou.
Nemluvíme spolu už roky.
Mluvíme. Mluvily jsme hodněkrát, jenom si to nepamatuješ.
Cože?
Nechceš zas být moje kámoška?
Nic neřekneš?
Já nevím. Je to divný.
Na gymplu mě ignoruješ a teď jsem jediná, s kým můžeš mluvit.
Počkej.
Neignorovala jsem tě. Naše cesty se trochu rozešly.
Naše cesty se nerozešly. Najednou jsi o mě přestala stát.
Ale máš ostatní kamarády.
Teď jo, ale v prváku jsem byla sama.
Vím, že jsi to viděla,
ale při své sebestřednosti sis nevšimla, žes někomu ublížila.
Můžeme začít znova?
Tady na straně 47 se píše:
„Rozvodový řemen vyměňte každých osm let nebo po 120 000 kilometrech.“
Annette byla podvedena, rozvodový řemen se přetrhl už po…
Ahoj, miláčku. Ty už jsi doma?
Nešla jsi na večírek?
Ne, je zrušený.
To je škoda.
Co byste dělali, kdyby vám zas bylo 18?
To je strašná představa.
Myslím to tak, že v tom věku je člověk strašně nejistý.
Neví, co je zač.
Jsem sebestředná?
Ne, to bych neřekl.
Ne, myslíš na sebe.
Ale sebestředná nejsi, spíš…
zaměřená do sebe.
Ano, zaměřená do sebe, to je výstižné.
- Není ti nic, miláčku? - Půjdu si lehnout.
- Dobře se vyspi. - Dobrou.
Dobrou.
V příručce je ale napsáno 12 900!
Proč je tak naštvaný?
- Cože? - Ten moderátor.
Neinformovali jste…
- Je hrozně naštvaný. - Já vím, on je vždycky naštvaný.
Ty jo!
Ahoj, holky. Kolik vám je?
- Sedm. - Sedm.
- Bojíš se, Fiono? - Ne.
- Au! - Pozor na ten strom!
Spadla ti bota.
Já ale narozeniny nemám. Krása.
- Vezmu si tohle. - Ten se vám povedl.
Ten je pro mě?
Ne, pro mě.
- Ne, je pro mě! - Je pro mě.
Táta musí dostat taky.
- Ne. - Ty si můžeš dát čokoládu.
- Symbolizujou… - Děvčata, co děláte?
Jdi pryč.
Fiono, povíš mi to ty?
Děláme časovou schránku, píšeme do ní naše přání.
Vykopeme ji, až nám bude osmnáct.
Jaká to jsou přání?
- To je tajemství. - Jo.
Jo, tyhle. Můžeme si je vzít, až nám bude 18.
Jsou nádherné.
Můžeš přestat natáčet? Je to fakt hloupý.
Nevím, jestli jsem to vypnul.
Nevypnuls to? To bude zajímavé…
Zavoláš na moje číslo?
Pak na léto najdeme si místo.
Amelie?
Miláčku, pojď.
- Sedněte si. - Cože?
Sedněte si, dělejte. Tak dělejte!
Stereo zesil víc…
Prosím, zůstaňte a poslouchejte dál…
Haló! Co to sakra provádíte?
Pojďte zpátky a sedněte si. Projevte kurva trochu úcty.
Já osobně zbytek slyšet chci.
Říkají, že máš dát mi sbohem,
přitom víš, že já nejsem problém.
Střechu sklopím níž, můžem vyjet,
stereo zesil víc, ať je slyšet.
Budu tvá, jen tvá, stačí slůvko.
Panoptikum nás do města láká,
můžem dívat se, jak se smráká.
Střechu sklopím níž, můžem vyjet,
stereo zesil víc, ať je slyšet.
Budu tvá, jen tvá, stačí slůvko.
Sakra.
Nikomu o tom neříkej.
Čau! Kde jsi sakra celý den byla?
Volala jsem ti snad…
Ahoj.
Vím, že to je jako blesk z čistýho nebe,
ale…
Haló!
Chtěly jsme v osmnácti vykopat naši časovou schránku,
tak bych to chtěla jít udělat.
A chci se zeptat, jestli půjdeš taky.
- Ne, díky. - Počkej.
Říkám: „Ne, díky.“
Fiono!
No tak, volej!
Asi potřebuje vypumpovat žaludek.
PŘEJU SI BÝT COOL.
Amelie.
Ty jsi přišla.
Přečetla sis to?
Zrovna jsem to otvírala.
Co je? Vždyť…
„Přeju si, aby mě Amelia milovala.“
Ale…
Já…
Fiono!
- Je mrtvá? - Asi jo.
Bože, to je tak smutný!
Vypadá ztrhaně. Možná by brzo přišel její čas.
- Přichází k sobě. - Drž hubu.
Promiňte.
Jak je vám?
Je mi skvěle.
Pojďte s námi do sanitky, ať vás vyšetříme.
Budu v pohodě.
- Měla byste jít s námi. - Ne, já…
Amelie?
Maxi?
Myslel jsem, že jsi to ty. Bylas mi povědomá.
To je jasný, že jsi mě přejel ty.
Požádám tě o laskavost.
Místo omluvy mě někam odvezeš. Hrozně spěchám.
Kam potřebuješ?
- Za Fionou. - Naskoč si.
Tak jo, mládeži! Jede se dál.
ZAZVONIL ZVONEC, SE ŠKOLOU JE KONEC
Ty kráso.
Cítila to takhle vždycky?
Jo.
To jen já jsem byla tak hloupá, že jsem si ničeho nevšimla.
A jak ses cítila ty?
Nějak jsi zmlkla.
Amelie.
To bude dobrý.
Jo.
To je idiot.
Díky.
Panebože, co se stalo?
Bože, ty vypadáš. Moje malá.
Panebože. Co se ti stalo?
- Nejsi zraněná? - Ne.
Pojď dovnitř, podíváme se na to.
Takže jsi s ní nemluvila?
Ne.
Vypadala šťastně.
Říkala jsem si, že to nemůžu zkazit.
Jenom si tady…
To, jak jsem… dala výpověď.
To asi nebylo nejpromyšlenější rozhodnutí mého života.
Pusť to z hlavy.
V pondělí se můžeš vrátit.
Nebo spíš musíš, protože nemám náhradu.
Děkuju.
Za všechno.
Na narozeniny občas každý z nás dělá hlouposti.
Jo, to je fakt.
Ty nebudeš mít oslavu?
Radši to oslavím tady s vámi.
Kdybychom věděli, že přijdeš, koupili bychom samozřejmě dort.2
Tohle je super. Moc děkuju.
Dneska už jsem se naslavila dost.
Nechceš tady přespat?
Ne, myslím, že pojedu domů.
Určitě? Můžeme ti ustlat ve tvém starém pokoji.
Ne, to bude dobrý.
Jako kdyby ti osmnáct bylo včera.
- Viď, Stene? - Ano.
Ahoj.
Byla jsi na mé oslavě?
Ne.
Ano.
Nepřišla jsi za mnou.
- Nechtěla jsem obtěžovat. - Neobtěžovala jsi.
Hrála jsem si s kmotřenkou, pak jsem tě uviděla nahoře,
ty jsi všechno obrátila vzhůru nohama a zmizela.
Promiň.
Už víš, co jsem si přála.
Jo, vím.
Strašně mě mrzí, jak jsem se k tobě na škole chovala.
Škoda, že mi to všechno nedošlo dřív.
Chybělas mi.
Hrozně moc.
Chtěla bych, aby všechno bylo jinak.
Abych tě mohla mít ve svém životě.
Bože.
- Promiň. - V pohodě.
Bože.
Bože, co chtějí? Jak se ten zvuk vypíná?
Kdo volá?
Máma s tátou.
- Vezmi to. - Ne…
Dobře.
- Ahoj. - Ahoj, miláčku.
Ahoj.
Chtěli jsme mít jistotu, že jsi v pořádku dorazila domů.
Kde to jsi?
Jsem na procházce.
- Aha. - Dobrý den.
Není to Fiona?
- To je Fiona! Teda! - Ahoj!
- Ahoj. Dlouho jsme tě neviděli. - Ano.
- Všechno nejlepší k narozeninám. - Děkuju.
- Musíme ti zazpívat. - Ano.
- Ať šťastně… - Ne, to nemusíte.
…ať šťastně žijou,
ať šťastně žijou ještě stovku let.
A my to víme, a my to víme,
a my to víme, že budou žít ještě stovku let.
Čtyřikrát hurá pro Fionu a…
Amelie…
…Amelii, kterým je dnes 40 let!
Ať žijou. Hip hip hurá!
I já tě chci mít ve svém životě.
- Proč? - Všechno nejlepší, miláčku! Haló?
Jsem tak pitomá.
- Jsi tam? - Nebudeme otravovat.
Ne.
Možná jsem taky pitomá.
Překlad titulků: Miroslav Pošta