Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det er urettferdig.
Kom igjen, Jesse, du fikser dette.
Han trener til OL.
Han burde ikke få lov til å vise stupeferdighetene.
- Han kunne iallfall beholde skjorten på. - Han burde aldri ha skjorte på.
Han aner ikke hvem jeg er.
Er ikke det trist?
Ja, så trist.
- Sånn. Hold den. - Jeg forstår ikke hva du spør om.
- Hold den. - Jeg holder den.
- Trodde du brukte disse. - Du tømte visst tønna.
Ja. Må handle raskt her.
- Politi! - Ja, det må du.
Fremtiden er så vanskelig å spå.
Om jeg hadde en tidsmaskin, ville det betydd noe å gå tilbake
og fortelle mitt unge jeg hva som kom?
15 ÅR SENERE
Er det dette dere ser på?
- Ikke helt sikker. - Jeg går i koma.
Vis meg det andre.
- Dette liker jeg. - Ja, definitivt rimeligere, større,
- men ikke alt inkludert. - Nei.
- Så det blir mer å legge til. - Whisky sour.
- Takk. - Whisky.
Vel bekomme. Bud Light-seltzer til herren.
Takk for at jeg slipper å si det.
- Herregud! - Beklager.
Så jeg vil bare si:
Sam, Emma,
vi er så glade på deres vegne.
Takk for at du hjelper datteren vår med å finne en ny sjanse i livet.
- Velkommen til familien. - Ja.
Takk.
Toalettet i underetasjen er tett. Jeg måtte stikke armen helt ned.
Hei, Michael.
- Hva? Vel bekomme. - Takk.
Jeg har også noe å si.
Jeg er så stolt av livet du har skapt, Emma.
Det har ikke vært lett,
og mange ville latt det stoppe dem.
Men ikke du.
Og jeg vet at du og jeg
- gjør hverandre gale av og til. - Hva? Nei.
- Gjør vi hverandre gale? - Ja.
- Damer... - Jeg tror ikke vi...
Det jeg prøver å si, er at
selv om du er lillesøsteren min,
håper jeg å bli like omtenksom som deg en dag.
- Jeg liker det, kjære. - Ja. Takk, mamma.
Siden vi alle holder taler og får hverandre til å gråte,
vil jeg gjerne takke for å bli tvunget til å lære å spille et instrument,
for jeg endte opp med å ikke lære noe, men jeg traff på en gammel venn.
Min beste venn.
Greit, vi skjønner det. Du liker forloveden din.
Bra for deg.
Du er så heldig. Du har meg.
Da er det vel meg igjen.
Jeg antar dere alle vet at jeg har vært vanvittig forelsket i Emma
i noen år nå.
Fra åttende klasse.
Takk, Colin. Visste ikke at vi holdt tellingen.
Jeg husker da vi møttes første gang og jeg tenkte:
"Det er jenta mi."
Så tok livet oss i forskjellige retninger,
og da vi traff på hverandre igjen,
hadde vi begge blitt mye modnere.
Men enkelte ting endrer seg ikke. Og når jeg ser på deg nå, Emma,
er det som om jeg er i åttende klasse igjen.
Og tenker: "Det er jenta mi."
Og jeg ser på dere og tenker: "Det er familien min."
- Det er vi. - Du har ikke noe valg.
- Skål for familie. - For familie.
- Skål. - Skål.
- Hva gjør du? - Jeg satte glasset mitt der borte.
- Hei. - Kjør meg hjem.
Ha det, alle sammen.
Full service.
- Ha det. - Ha det.
- Hvem ringer på en lørdagskveld? - Vet ikke.
Hallo?
Elskling, det er meg, Jesse.
Jeg lever.
Hører du meg? Emma, jeg kommer hjem.
Emma? Kjære? Hva er det?
Hva skjer?
Du må handle raskt her.
- Politi. - Ja, det må du.
Kom igjen, Emma.
- Skyssen min er borte, og din... - Sam.
Så Sam er kjæresten din?
Han er min beste venn.
Så han vil være kjæresten din, men du er ikke interessert?
- Det er ikke slik. - Sikkert ikke.
Kanskje det er litt slik.
- "Litt slik?" - Hold munn.
Tenk at jeg blåste rødt. Foreldrene mine kommer til å drepe meg.
Det suger.
Føler du noen gang at alle forteller deg hvem du er?
Hele tiden.
Foreldrene mine eier bokhandelen i byen, Blair bøker.
Det skjønte jeg. Emma Blair.
De tror at jeg og søsteren min kommer til å overta den.
Og de lytter ikke når jeg sier at jeg aldri vil gjøre det.
Marie vil. Det er greit.
Hun har alltid vært den perfekte bokhandlerdatter.
- Ja vel. - Men ikke jeg. Jeg skal vekk herfra.
- Hvor skal du? - Jeg skal se verden.
Jeg liker det.
Du er ikke slik jeg forestilte meg deg.
Forestilte du deg meg?
Eksen min trodde du var forelsket i meg.
- Hun sa hun tok deg i å stirre på meg. - Nei, det...
- Seriøst? - Det er fullstendig...
- Kanskje én dag, første året. - Nettopp.
Men jeg er selvsagt ikke interessert nå.
Hvorfor ikke?
- Hvorfor er du ikke interessert i meg? - Jeg tror jeg er det.
Ble det for omtrent halvannen time siden.
- Men hvis du ikke er interessert... - Jo.
- Er du klar? - Ja.
Da drar vi!
ROMERSK FERIE: RUINER, PASTA OG MER PASTA
BANGKOK OM VÅREN
AV EMMA BLAIR FOTO: JESSE LERNER
SINGAPORES SKJULTE PERLER AV EMMA BLAIR
BEIJING-FROKOST: FEM TYPER GATEMAT SOM STARTER DAGEN
UTFORSKER MADRIDS GAMLEBY AV EMMA BLAIR
HVORFOR HJEMMEBASEN MIN ER VENICE BEACH
Vet vi i det hele tatt hvor vi er da?
Jeg vet vi avlyste thanksgiving med foreldrene mine i fjor
på grunn av fotograferingen din i Peru. Og Marie er sur for det.
Ja. Thanksgiving i Acton er en god idé.
Vi burde fortelle dem nyhetene personlig.
Hvilke nyheter?
De siste seks årene
har vært mitt største eventyr.
Jeg vil tilbringe resten av livet med deg.
Emma Blair,
skal vi gifte oss?
- Nei. - Ikke?
Beklager, nei.
- Jeg er så knust. - Ja!
Ja!
Ja.
Seriøst?
Dere er sene til deres eget bryllup. Kom dere til alteret.
Jeg har det perfekte Jane Austen-sitatet. Kom igjen.
Kom.
Vi kan ikke ødelegge den store dagen hennes.
Bokhandlerdatteren slår til igjen.
- Skal vi gifte oss? - Greit.
Mine damer og herrer, Jesse og Emma Lerner!
Jeg kan ikke bare fly til Alaska. Madrid-artikkelen må inn i morgen.
Jeg kan jo ikke droppe flyet til Alaska.
Dette er min sjanse til å filme en ekte dokumentar.
Det er også vår første bryllupsdag.
Du har rett. Beklager.
Vi feirer stort når jeg kommer tilbake. Jeg lover.
Vi kjøper billige flybilletter til for eksempel
Island.
Kroatia.
Bali?
Middag på stranda borti gata.
Greit. Middag på stranda borti gata.
- Vi har en date. - Greit.
- Elsker deg for evig. - Elsker deg lenger.
- Vet du hvor lenge det er? - Veldig lenge.
Så lenge.
JESSE LERNER FRA ACTON FORTSATT SAVNET
Mannen din var om bord på et helikopter som gikk ned i Stillehavet.
Vi fant likene til begge pilotene, men vi har ennå ikke funnet mannen din.
Vi tror ikke han overlevde styrten.
Jeg er så lei for det. Vi leter fortsatt.
Hvis vi finner noe, gir vi deg beskjed med én gang.
Dette må være veldig sjokkerende...
Emma.
Det er din tredje dag her ute.
Jeg blir her ute så lenge det tar.
Så lenge hva tar?
Han er forlist og kommer tilbake, og jeg skal være her.
Du kan ikke...
Det fungerer ikke.
Jeg gir ham ikke opp.
- Emma, gi meg kikkerten. - Nei. Jesse kommer tilbake.
Han var den beste langdistansesvømmeren. Han klarer det.
Han kommer ikke tilbake.
Det vet du ikke.
Jo, Em, det gjør jeg.
Det har gått en uke. De har gitt opp søket.
Du tåler ikke at jeg ikke lenger er i din skygge.
Jeg kjenner mannen min. Jeg vet hvor utrolig han er.
Du får ikke si at han er noe mindre
fordi du liker at jeg føler meg liten.
- Emma... - Nei.
- Emma... - Ikke trøst meg.
Jeg er så lei for det, Emma.
Han er død. Jeg er så lei meg.
Nei, det er han ikke.
- Han er ikke det. - Jo.
Nei, det er han ikke.
- Beklager. - Nei, han er ikke død.
Beklager.
Jeg er så lei for det, vennen.
Jeg vet ikke...
Jeg vet ikke hvordan jeg kan leve uten ham.
Jeg vet det.
Jeg vet det. Men
det klarer du.
Hvordan?
Du kommer hjem til Acton, og du flytter inn hos meg.
Og jeg skal lage frokostene dine og lunsjene dine og middagene dine.
Og vi skal bygge et nytt liv til deg.
Men ikke akkurat nå.
Nå skal du bare få være knust. Og jeg skal plukke deg opp.
Jeg skal plukke deg opp.
Hei.
Mimrer du?
Beklager, vekket jeg deg?
Nei da.
Hvordan føler du deg?
Jeg får ikke sove.
Hvordan føler du deg?
Jeg vet ikke.
Skal jeg gjøre klar en varm dusj til deg? Den gamle "Sam Lee-spesialen".
Hva er "Sam Lee-spesialen"?
At jeg skrur på dusjen.
BLAIR BØKER
Hei, vennen.
Emma.
Du fyller ikke på nok av klassikerne.
Så klart, pappa. Men ikke nå.
Jeg holder ikke igjen. Du fyller på for mange.
- Fokuser, Colin. - Beklager.
Vi gir dere litt tid.
Så hvordan har du det egentlig?
Jeg vet ikke.
Du er nok forvirret.
- Ja, men... - Jeg var ikke ferdig.
Du og Jesse hadde et vakkert liv sammen,
så satte han seg i et helikopter som styrtet.
Alle trodde han var død,
og du reiste deg igjen fordi du er en utrolig person,
og fant kjærlighet igjen med en flott fyr.
- Ja, og... - Fortsatt ikke ferdig.
Det som er ditt livs lykkeligste dag,
er også den mest kompliserte og antakelig tristeste dagen,
fordi uansett hva du gjør eller føler,
kommer du til å knuse noens hjerte.
Du har fått noe, men du mister noe.
Så det er greit å være både glad og knust.
Snakk. Jeg er ferdig.
Det var utrolig detaljert, men nøyaktig.
Takk.
Hvorfor hatet jeg deg i barndommen?
Fordi jeg hatet deg.
- Hvorfor hatet du meg? - Fordi du hatet meg.
Herregud, Emma,
du kan ikke ha på deg det når du gjenforenes med din savnede mann.
Herregud.
Du ser fantastisk ut.
Fargen.
Jeg tror dette fungerer.
Jeg er ikke sikker på dette.
- Nei. - Jeg er forlovet, og jeg er også gift.
- Hva er etiketten? - Hva sier magefølelsen?
Ber meg kaste opp.
Du kan ha på deg den.
Eller begge.
Jeg har ikke på meg noen av dem.
Sånn.
Greit. Lykke til.
ACTON SENTRUM HISTORISK DISTRIKT
- Hei, Joe. - Hei.
- Francine. - Emma.
Du ser annerledes ut.
Gutten vår kommer hjem, Frannie.
Vi fortalte ikke Jesse at du allerede har gått videre.
Han har vært gjennom nok.
Kom igjen.
Emma!
Hei.
- Jesse! - Jesse, ett bilde.
Vil du vekk herfra?
Kom igjen.
Går det bra?
Det går bra.
Alt i orden.
Det går bra.
ACTON-BOXBOROUGH REGIONALE VIDEREGÅENDE SKOLE
Vi er direkte inne fra hjemmet til Jesse Lerner.
Herregud. Kan dere tenke dere?
Forloveden din har en ektemann.
Som lever.
Hun kommer til å gå tilbake til ham.
Han vendte tilbake fra de døde.
Det blir ikke mer romantisk enn det.
Sam er ferdig.
Helt klart.
- Morn. - Sam.
Hei, kompis.
Janis.
Hei. Vi snakket nettopp om deg.
Bak ryggen din.
- Det er lunsjen min. - Da er vi vel skuls.
Jeg sverget at om jeg kom tilbake, ville jeg si unnskyld for at jeg dro.
Nå skal jeg bruke resten av livet vårt på å gjøre det godt igjen.
Jeg er forlovet.
Hva?
Jeg er forlovet.
Du er gift.
Nei, med en annen.
Hva?
Hva er så morsomt?
Det er ikke det. Nei, det er grusomt.
Ja. Det er forferdelig.
Jeg tror det er det verste jeg noen gang har hørt.
- Jeg visste ikke at du var... - Du trodde jeg var død.
Du visste det ikke.
Der er du.
Du kan ikke bare forsvinne sånn.
Kom igjen, alle venter.
Det er for mye.
Det er greit. Bare pust.
Jeg er her.
Det er...
Det er lenge siden jeg har sett så mange folk.
Jeg bare...
Jeg burde dra.
Ja. Jeg blir her i natt, for de trenger meg virkelig.
Men så må jeg være med deg. Kan vi dra et sted i morgen?
Selvfølgelig.
La oss dra til Maine, til hytta.
Klart det.
I morgen tidlig.
Ja. I morgen tidlig.
Hei, du er hjemme.
Ostesmørbrød med melkefri ost?
Ja, jeg tenkte... Bare i tilfelle du kom tilbake.
Litt laktoseintolerant.
Så hvordan er han?
Fortsatt veldig, veldig kjekk?
Ser bra ut.
Litt overveldet, men bra.
Bra, stort sett.
Bra.
Bra at han virker bra.
Jeg så deg kysse ham.
På nyhetene.
Jeg er ikke sint. Jeg bare...
Sier ikke at du følte noe galt,
så jeg vil bare at du skal vite det.
Jeg er så lei for det, Sam.
- Dette har vært så forvirrende. - Forvirrende.
Det er forvirrende.
Du.
Det ordner seg.
Det ordner seg. Greit.
Jeg elsker deg så høyt, Sam.
Jeg elsker deg.
Jeg trenger deg.
Er du sikker?
Ja.
Hvor er ringen din?
Du må velge, vet du.
Jeg mener, han er mannen din.
Jeg synes vi skal avlyse bryllupet.
Hva?
Jeg mener, kan du ærlig talt si at uansett hva som skjer,
at du er klar for å tilbringe resten av livet med meg?
Hvis vi skal ha en fremtid,
må du dra.
Du må dra og gjøre alt du trenger å gjøre for å vite.
Du kan bo på hotell, hos Marie eller dine foreldre...
Jeg skjønner det.
Jeg må være alene.
Pakket og klar?
Jepp.
Her.
Jeg stoler ikke på at jeg ikke brenner den mens du er borte.
Du er en god mann.
Jeg er grei nok.
Hvordan går det?
Jesse vil dra til Maine for noen dager.
Oi sann.
Kan du styre butikken?
Kan du det?
Gjerne.
Tror du man kan være forelsket i to personer samtidig?
Kanskje noen kan.
Jeg tror ikke engang det er poenget.
Du er en annen person med Sam enn du var med Jesse.
Og kanskje det ikke handler om hvem du elsker mest.
Kanskje det handler om hvorvidt du vil være den du kan bli sammen med Jesse,
eller den du blir med Sam.
Jøss. Du har vært god i det siste.
Jeg kjenner deg bare.
Takk.
Du ser flott ut.
Du må kjøre. Førerkortet mitt utløp da de utstedte dødsattesten min.
Greit.
Gode greier.
SAM HÅPER DET GÅR BRA MED DEG
MARIE DU SATTE IGJEN NOE HER
Kan vi stikke innom butikken?
Jeg satte igjen noe hos Marie i går kveld.
Så klart.
Har du ikke tingene hos deg?
Nei, bor ikke hjemme akkurat nå.
Nei vel.
Gleder meg til å se dem.
Anbefaler foreldrene dine Walden Pond til alle ennå?
"Vet du at Walden Pond er like borti veien?"
Foreldrene mine er pensjonerte.
Er de?
Bra for dem.
Så Marie har omsider arvet sin fødselsrett?
Bokhandlerdatteren er bokhandleren?
Faktisk driver jeg den.
Du driver den, ja.
Jeg mener det. Jeg driver bokhandelen.
Jeg vet jeg pleide å hate den, men...
...jeg mistet deg og hadde ingenting,
så jeg flyttet hjem igjen, og der var den.
Em.
Hva er det?
Kom, så kjører vi.
Et kjærkomment skue.
Vi er så glad det gikk bra med deg, Jesse.
Jeg savnet dere også.
Hei.
Herregud, en ekte Odyssevs i Ithaca igjen.
Godt å se at du fortsatt leser.
Hei, Sophie.
Er du sulten? Vent litt.
Jeg vil at du skal møte noen.
Jesse, dette er datteren min, Sophie.
Sophie, dette er Jesse.
Hei.
- Velkommen tilbake! - Takk. Godt å se deg.
Mye har visst skjedd mens du var borte.
Hun er nydelig. Gratulerer.
Takk.
- Hils Mike fra meg. - Du kan gjøre det selv!
- Hei! - Hei!
Hva skjedde?
Strandet på en øde øy.
Nettopp.
Må ha vært deilig å komme seg vekk?
En liten stund, ja.
Vi burde dra.
Ja.
Vi drar på hytta i et par dager.
- Takk. - Ja.
Forresten, kan jeg kjøre?
Uten førerkort?
Bare en formalitet.
Kom igjen, det blir gøy.
- Ja vel. - Takk.
God morgen.
Liz, du er trompetist. Spytt ut tyggisen.
Resten av dere, vi går rett på sak.
Så Debussy regnes som vår første impresjonistiske komponist.
Impresjonistisk. Kan noen fortelle meg hva det betyr?
Zoey.
Ingen melodi?
Ja.
Debussy var mindre opptatt av melodi
og mer av å fremkalle stemning og en følelse.
Han brukte noter som en pensel, malte farger som formidler et inntrykk.
Så...
...hvilke stemninger blir formidlet nå? Rop ut.
- Tristhet? - Ensomhet.
Frykt for å miste Emma for evig.
Seriøst, Zoey? Fikk du det fra stykket?
Nei, fra hvordan du spilte det.
Skal vi ikke snakke om svigermannen din?
Min hva?
Fyren som er gift med din kone. Din bror-mann eller noe.
Han er ikke min bror-mann.
Fetteren min er i et fireveis-forhold,
så hvorfor kan ikke en trippel fungere?
For det første heter det trekant, og...
Vi tar ikke denne samtalen.
Opp med instrumentene.
Clair de Lune.
- Du ville bli lest i hånden. - Nei.
Det mest romantiske stedet vi var på?
Jeg vet at jeg burde si Paris.
- Men det er Amsterdam. - Men det er Amsterdam.
Ja.
Nyttårsaften.
Vi kranglet om den dumme sykkellåsen til klokka 23.59.
Ja. Og så slo klokka, og du sa:
"Uansett hvem som mistet den, vil jeg tilbringe hele året med deg."
Så kysset du meg.
Og da føltes det som om ingenting betydde noe unntatt oss.
Du har rett.
Du mistet den, forresten.
Nei. Du mistet låsen ved elva.
Nei. Jeg har hatt mye tid til å tenke,
og jeg har besluttet at jeg husker at du mistet den.
Greit. Enige om å være uenige.
Greit.
SAM HÅPER DET GÅR BRA MED DEG
Du!
Kom igjen. Hytta venter.
Kom igjen!
Tuba. Skjerp deg.
- Jeg syntes jeg spilte ganske bra. - Du gjorde det, Marcus.
Du er flink. Du er...
Flott.
- Vi har ikke vært her siden... - Bryllupet.
Ja. Den gamle greia.
- Vil du ha en drink? - Ja takk.
Flott. La oss se hva vi kan finne her.
Greit.
Så du kan lage bål nå?
Så du har tatoveringer nå?
Jeg antar mye har endret seg.
Enkelte ting, ja.
Men ingenting som betyr noe.
For oss.
Omsider.
Pent.
Hva står det?
"Og så gikk jeg videre."
Jeg forlater deg aldri igjen.
Alt jeg ønsket meg var...
...én dag til med deg.
Jeg savnet ansiktet ditt.
Jeg savnet stemmen din.
Jeg savnet følelsen av deg.
Ute av kontroll!
Mayday!
Hei!
Jesse?
Bare slår seg på når du trenger det.
Av når du ikke gjør det.
Ja.
Kraner er fantastiske.
Hva skjedde der ute?
Jeg vil bare fokusere på oss nå.
Jeg skal si hva jeg trenger.
Det jeg egentlig...
...egentlig trenger...
...er frokost.
Du er en dust, vet du det?
Ja.
- Mr. Lee... - Hei, Sam...
Pokker.
Er bryllupet avlyst?
Er Emma her? Er hun her?
- Kan vi bare få litt privatliv? - "Vi"? Skal dere fortsatt gifte dere?
- Nei, jeg... - Er det avlyst?
Jeg vet ærlig talt ikke.
Er du redd forloveden din forlater deg for mannen sin?
Har du snakket med Jesse ennå?
Leit du flyttet tilbake til New England. Det er kaldt.
Ikke vær lei for det.
Jeg er bare glad ingen av oss er fastgrodd lenger
så vi kan begynne å leve igjen.
Reise.
Reise? Vil du ikke etablere deg på et trygt sted?
Jo, vi har en hjemmebase. Men jeg tenkte på Venice Beach.
California var den beste tiden i vårt lit.
Den meksikanske maten var førsteklasses.
Og du kan vel jobbe hvor som helst?
Reiseskriving kan gjøres der vi vil.
Jeg har ikke skrevet reiseartikler på mange år.
Ikke?
Jeg vet du har bokhandelen.
Jeg antok bare at du fortsatt drev med det du ville.
Det er bokhandelen jeg vil drive med.
Jeg liker å se stamkundene og lese nyutgivelsene først.
Og det sier hun som ikke ville lese Dødslekene?
Det viser seg at Dødslekene er temmelig god.
Hei. Står til?
To osterundstykker med egg og bacon og pommes frites.
Faktisk spiser jeg ikke ost lenger. Det er en hel greie.
Ett osterundstykke med egg og bacon og pommes frites. Og kona?
Stekt egg på toast.
Ja. Stekt egg på toast.
- En ny normal. - Ja.
Både Emerson og Alcott og Thoreau var fra Concord.
Jeg hadde mye tid til å lese mens du var borte.
Mye eksistensiell angst, kan du si.
Men vet du hva? Thoreau vet hva som skjer.
Og Walden Pond...
- Er rett borti veien. - ...er rett borti veien.
Ja.
Og når bladene skifter farge om høsten...
Da du døde...
Da jeg...
Da jeg trodde du var død...
...hadde jeg ingenting, og kom tilbake hit.
Foreldrene mine og Marie...
De pleiet meg så å si tilbake til livet.
De fant bøker som skulle distrahere meg.
Og det var forresten da jeg leste Dødslekene.
Og Wild og...
...Octavia Butler, og...
Joan Didion, og...
Det var da jeg skjønte at jeg
ikke var alene.
Alle som kom før meg...
De kjente denne smerten jeg følte, og...
...fant en vei gjennom den, og
det kunne jeg også.
Så dette stedet...
Dette stedet satte meg sammen igjen.
Du og jeg hadde...
Vi tenkte at eventyrene våre måtte være store.
Ikke sant? At vi måtte dra til Madrid og den kinesiske mur og...
Til alle enestående steder.
Men...
...noe enestående fins overalt.
Drive en bokhandel, være hos familien
og få barn her, det er...
Det er...
Et stort eventyr.
Barn?
Jeg var ikke sikker på om du ville ha.
Det var ikke jeg heller.
Men det er jeg nå.
Jeg kunne starte en familie her.
Det er hjemme.
Jeg er veldig takknemlig
for at dette stedet tok så godt vare på deg
mens jeg var borte.
Jeg er sen.
Alt i orden.
Vekk med mobilene, folkens.
Seriøst. Debussy. Nå.
Legg vekk de jævla mobilene!
Beklager. Det var...
Det var for mye.
Jeg går gjennom en veldig stressende tid akkurat nå, og...
Penny og Tom, hvorfor er dere i timen min?
Vi stiller opp for deg.
Vi vil se i tilfelle du eksploderer.
Og hvis du eksploderer, stiller vi opp for deg.
Takk, men det går bra.
Dere er ikke i orkesteret, så stikk.
Resten av dere, instrumenter opp.
Forresten, kan noen fortelle meg hva i svarte det betyr
når noen sender deg tekstmeldinger i 18 timer og ikke trykker send?
Hva er de pokkers prikkene?
Tekster hun meg eller ikke?
Er det godt nytt eller ikke?
Hvis jeg vil det skal være godt nytt, er jeg slem?
Er jeg egoistisk?
Er det egoistisk å ønske at forloveden min skal bli kona mi?
Tydeligvis.
Beklager at jeg ikke overlevde en flystyrt
og tilbrakte fire år på en liten øy et sted!
Det gjør vel meg til en drittsekk.
Av alle mennesker i verden, hvorfor...
Hvorfor må det være ham?
Hvorfor er det alltid ham?
Jeg møtte henne først, vet dere.
Jeg elsket henne først!
Finneren er vinneren!
Ikke at hun er en ball på lekeplassen.
Hun tar selvsagt sine egne avgjørelser.
Det samme kan alle de smarte, dyktige unge kvinnene i denne klassen.
Men jeg tror "finneren er vinneren" gjelder her.
Nei, det gjør jeg ikke.
Det er patriarkatet som snakker, og vi må alle kjempe mot det sammen.
Jeg bare...
Jeg vil bare at hun skal elske meg mer enn hun elsker ham.
Det var voldsomt upassende.
Jeg skal slutte.
Nei! For Guds skyld, bare fortsett å snakke!
Kanskje vi burde kjøre litt saktere.
- Seriøst? - Ja.
Kom an. Det er jo litt gøy?
Dette er ikke bra.
Det ordner seg.
- Du har ikke førerkort. - Det ordner seg.
Jeg sa jo det.
- Du har ikke førerkort. - Her er han.
Hallo, hva kan jeg hjelpe med?
Du kjørte for fort. Førerkort og vognkort.
Det var galt, og jeg er veldig lei for det.
Kanskje vi kan få en advarsel?
Førerkort og vognkort.
- Jeg har teknisk sett ikke... - Han har vært strandet.
Kanskje du har hørt om det.
Det har vært på nyhetene.
Kan jeg finne en artikkel å vise deg?
Greit.
Her.
JESSE LERNER ANTATT DØD I HELIKOPTERSTYRT
Dette forklarer ikke hvorfor du kjører, ikke minst så fort.
Han ville bare at alt skulle føles normalt for én gangs skyld.
Det gjorde vi begge.
- Har du førerkort? - Ja, det har jeg.
Greit.
Ok, Ms. Blair. Ser ut som du kjører nå.
Hold deg under fartsgrensen.
Velkommen hjem.
Takk.
Du byttet etternavn igjen.
Jeg trodde du var død.
Du tok tilbake pikenavnet ditt?
Det er mer enn det.
Ja vel.
Hun bør være sammen med den hun elsker mest.
Ikke nødvendigvis den som elsker henne mest.
For jeg elsker mest.
Jeg elsker henne mest.
Alle tror han elsker henne mest fordi han overlevde på en øde øy,
men jeg trøstet henne mens han var på den øya.
Jeg satt med henne mens hun gråt for ham.
Og jeg fant en måte å elske noen av hele mitt hjerte,
selv om en del av henne alltid ville elske ham.
Jeg gjorde det for henne.
Dere burde gå.
Som om amerikansk litteratur kan overskygge dette dramaet.
Det er upassende å holde dere fra timene.
På den annen side er det fortsatt mye å diskutere her.
Greit, la meg høre.
Vet dere hva det rareste med dette er?
Alle tror de er helten i sin egen historie.
Alle.
Kanskje jeg ikke er helten.
Kanskje...
Kanskje jeg er skurken.
Jesse, vær så snill.
Jesse, snakk med meg.
Jeg skulle komme hjem til kona mi, som ventet på meg.
Jesse, jeg ventet.
Du forlovet deg med en annen!
Jeg trodde du var død!
Så du erstattet meg?
Nei, jeg erstattet deg ikke.
Jeg elsket deg. Gjør det fortsatt.
Elsker du denne forloveden også?
Elsker du ham eller ikke?
Ja.
Ja, jeg elsker ham.
Elsker du ham mer?
- Er han bedre enn meg? - Nei, Jesse.
Det er ikke slik. Det er...
Sam og jeg...
Så han har et navn. Han heter Sam.
Sam Lee.
Det var nok en drøm som ble oppfylt.
Det er urettferdig. Du vet ikke hva jeg gikk gjennom...
Hva du gikk gjennom?
Jeg levde på en død stein i fire år.
Alene!
Sultet, og prøvde å ikke dø.
Vet du hva jeg tenkte på hele tiden?
Dette!
Deg!
Tenkte bare på oss!
Dette skulle være det beste!
Jeg skulle komme hjem til et liv jeg savnet!
Min del var å komme tilbake til deg, og din del var å vente.
Jeg gjorde min del, Emma.
- Hva gjorde du? - Jeg måtte leve livet mitt!
Jeg måtte lære å leve uten deg.
Det klarte du.
Jesse!
De sier at hvis du elsker noen, bør du sette dem fri.
Men jeg begynner å innse at
hvis du elsker noen, ikke la noe stå i veien for deg.
Du roper det fra fjelltoppene.
Du suser gjennom trafikken.
Du overlever å havne på en øde øy
og svømmer i milevis for å komme tilbake til dem.
Herregud, det er ute med meg!
Kjære Jesse.
Du har vært borte i over tre år nå,
men det har ikke gått en dag uten at jeg har tenkt på deg.
Først nektet jeg å innrømme at du var borte.
Jeg fikk ikke sove. Klarte ikke spise.
Selv etter at søket ble avbrutt og de sa at du var død,
var det så vanskelig å gi slipp.
Hei, du har prøvd å ringe Jesse Lerner.
Jeg har visst bedre ting å gjøre.
Så legg igjen en melding, så ringer jeg deg tilbake.
Jeg følte smerte jeg ikke trodde var mulig.
Noen ganger knuste det meg nesten.
Jeg fant denne i butikken.
Den er av Joan Didion om ektemannens død.
- Jeg hater å få bøker. - Jeg vet det.
Bare et skudd i blinde.
I tilfelle du ville lese hvordan andre kom gjennom det.
Gi meg i det minste en glad bok. Jeg vil ikke lese om noen som dør.
Greit. Det kan jeg jobbe med.
Hva med Stolthet og fordom?
Eller om forelskelser.
Greit.
Greit. Så ingen død eller kjærlighet.
Jeg lager en liste.
Det må finnes tre bøker som ikke handler om noe av det.
Jeg pleide å tro at sorg var kronisk.
Bare en uendelig syklus av vonde dager med en og annen god dag.
Ingen "D" eller "K." Denne er klarert.
JOAN DIDION DE MAGISKE TANKERS ÅR
Du hadde rett.
Jeg elsket den.
Hva annet har du?
Som kan ha kjærlighet eller død i seg?
Tonnevis.
Men så begynte jeg å tenke at kanskje
de gode dagene kunne bli gode uker eller gode måneder.
Bare si det.
Barnet mitt er endelig en bokorm.
Det betyr ikke at jeg gir slipp
på minnene om deg eller kjærligheten til deg.
Men det betyr at jeg er klar til å gi slipp på tristheten.
Jeg vil alltid bære deg med meg.
Så...
Men sorgen kan ikke definere meg lenger.
Det er fire, men det vet du, for du er kjempeflink til det.
La meg spille for moro skyld.
Emma?
Sam?
Her.
La meg hjelpe deg.
Herregud.
- Funker fremdeles. Beklager. - Alt i orden.
- Du trenger ikke kjøpe det. - Herregud.
- Hei. - Hei.
- Hei! - Hvordan går det?
Det går bra.
- Har du vært... - Jeg kan ikke tro...
Ja, du ser...
Ja.
Emma Blair.
Kan ikke tro det.
Fortsett å lese.
Jeg går ut i verden med et åpent hjerte nå.
Og jeg skal gå dit livet tar meg.
Så du vil lære å spille et instrument?
Ja. Vi kan ikke alle spille hvert eneste av dem ennå.
Jeg er faktisk ganske dårlig til å spille harpe.
Ja vel.
Det er løgn. Jeg er god. Vet ikke hvorfor jeg sa det.
Jeg tenkte jeg skulle begynne med noe enkelt, som piano.
Hvis du vil ha mitt råd...
Ja, rådet ditt er råd jeg vil ha.
Du bør definitivt prøve dette.
Det har 88 tangenter og er vektet. Perfekt å lære på.
- Flott. Jeg tar det. - Flott!
God selger.
Betaler jeg her, eller...
Nei. Jeg jobber ikke her.
- Herregud. - Ja.
Jeg kom for å kjøpe en pedal,
men lette etter en unnskyldning for å fortsette å snakke med deg.
Jesse er død.
Ja, det hørte jeg.
Kondolerer så mye. Jeg burde ha ringt.
Nei da, det er greit.
Da jeg begynte å date ham, sluttet jeg å være en god venn for deg.
Så det er greit. Min skyld.
Så hva gjør du når du ikke
- later som om du jobber her? - Når jeg...
Jeg underviser i orkester.
- Jøss, det er sprøtt. - Vet det.
Jeg er tilbake i Acton. Driver butikken.
- Blair bøker? - Ja.
Du pleide å hate det.
- Folk forandrer seg vel. - Ja, heldigvis.
Enig. Heldigvis.
Jeg må stikke innom en gang.
Si hei.
Det vil jeg gjerne. Det ville vært fint.
Jeg er glad jeg har kommet dithen at minnet ditt gir meg glede.
Jeg har funnet en mening i livet jeg aldri ville gjettet.
Det morsomme med dette er at du faktisk jobber her.
Jeg er så glad for at du kom innom,
for jeg har faktisk blitt ganske god på piano.
- Har du? - Ja.
Du ville blitt så imponert.
Jeg kan Chopsticks og Heart and Soul.
Det er kjernen i vestlig musikk.
Så bra. Vis meg hva du kan.
- Jeg har ikke noe piano. - Jo da.
Alt du kan spille på piano kan du spille på disken.
Det er et gammelt musikklærertriks. Gi meg en sang.
- Beethoven. - Greit.
Det er mer en person enn en sang.
Men jeg tror vi kan jobbe med det.
Klar?
Ja.
Jeg kjenner denne.
Vil du ta denne?
Sånn ja.
Hva gjør søsteren din?
Det var bedre.
Lever.
Så det er slik det ser ut.
Sånn. Det er bra.
Jeg burde vel kjøpe en bok,
så det ikke virker som jeg kom bare for å snakke med deg.
Denne.
På huset.
- Ja? - Ja.
Eller du kan skylde meg.
Eller hva med å ta deg med ut på lunsj en gang?
- Lunsj? - Ja.
Ja, jeg tenkte en gang mellom frokost og middag.
Lunsj høres fint ut.
Flott.
Greit.
Hei.
Fortell meg alt.
Jeg tror at hvis jeg jobber hardt,
kan jeg få det livet du ville ha ønsket for meg.
Jeg kan vel ikke gå på date?
Det er sprøtt.
Jeg kan kanskje ringe ham neste år.
Om han fortsatt er singel.
Å stenge deg selv ute fra verden
beviser ikke hvor høyt du elsket mannen din.
Du har hele livet foran deg. Du burde leve det.
Jeg tror jeg kan få en lykkelig fremtid, hvor jeg elsker og blir elsket tilbake.
Så vi har vært sammen i seks måneder nå.
Ja.
En av månedene var februar, så det er en lett sekser.
En stram sekser.
Kom igjen.
Lang eller kort...
...jeg er forelsket i deg.
Men jeg tror ikke jeg er klar for å si det.
Eller høre meg si det.
Ikke si det til noen...
...men jeg er forelsket i deg også.
Det har jeg alltid vært.
Alt høres likt ut. Jeg kan ikke lyve.
Men du elsker det. Så jeg liker det.
- Takk. - Ja.
Vil du gå denne veien?
Kom, så går vi en tur.
Jeg beklager, min kjære. Vi går ned trappene.
- Hva? - Greit. Jepp.
Og hold øynene lukket.
- Du stoler på meg, ikke sant? - Ja.
Én fot, sånn ja.
Perfekt. Du er flink.
Unnskyld meg. Skal vi på T-banen?
Vi skal ikke på T-banen.
Det føles som T-banen.
- Nei da. - Herregud.
Belysningen her er mye bedre, det lover jeg.
Greit. Så her er saken.
- Ja? - Greit.
Hvor skal jeg?
- Du er her. - Ja vel.
- Jeg har deg. - Greit.
Her er saken.
Jeg kjøpte noe for noen uker siden.
Ja vel.
Og jeg har ikke klart å avgjøre når jeg skal gi den til deg.
Jeg tenkte litt og innså at
det bør være du som bestemmer.
Ja vel.
Jøsses.
Elevene dine.
Vi har jobbet med dette i noen måneder nå.
Jeg kaller den Your Song, fordi den er din.
Men Elton John kom meg i forkjøpet,
så den er foreløpig uten tittel.
Kan vi kutte musikken, folkens?
Beklager, lyden bærer her inne.
Beklager, Mr. Lee.
Det går bra.
Hei.
Emma, jeg ble satt på jorda for å være din.
Og jeg er så heldig at jeg kan kalle deg min.
Jeg tror på oss.
Jeg tror vi er bra for hverandre.
Og jeg tror...
...at jeg er bedre på grunn av deg.
Her er den.
Og du skal ikke gjøre annet enn å ha den.
Passe på den.
Og når du er klar,
hvis du noen gang er klar,
er jeg klar.
Jeg elsker det.
Og jeg elsker deg.
Takk.
Jeg elsker deg så høyt.
Så jeg skal si ja til Sam Lee.
Jeg tror du ville likt ham for meg.
Han er snill, han får meg til å le
og han gir plass til deg.
Han aksepterer hele meg.
Og han vet at hele meg inkluderer deg.
- Sam. - Hva gjør du?
Jeg frir til deg.
Men jeg er i undertøyet.
Bryr meg ikke.
Sam Lee, du er min andre sjanse.
Du er armene som trakk meg opp igjen.
Du er livet jeg aldri så komme.
Du er min påminnelse om at livet kan være vakkert,
og jeg vil bruke resten av livet på å prøve å være det for deg.
- Vil du gifte deg med meg? - Ja!
Ja! Vil du gifte deg med meg?
Ja!
- Ja! - Ja!
Jeg vil være lykkelig.
Og jeg vil ha mer kjærlighet i livet mitt, Jesse.
Så jeg ber om din velsignelse for å ta det imot.
Din elskede Emma.
Vet du hva jeg tenkte på bryllupsdagen vår?
Hva da?
Jeg tok på meg smokingen.
Jeg var litt nervøs, men så tenkte jeg bare...
"Jeg valgte i det minste rett person."
Jeg har alltid tenkt, uansett hvor vanskelig,
at i det minste valgte vi den rette personen.
Men man må fortsette å være den rette personen.
Man må endre seg sammen
for å forbli den rette personen.
Jeg vil være sammen med deg.
Så hvis det er viktig å bli litt, gjør jeg det.
- Litt? - Så lenge du trenger.
Jesse, jeg vil bo her for alltid.
Jeg vil fortsette livet mitt her.
- På grunn av butikken? - Nei, ikke bare butikken.
Hva om vi drar til alle de berømte bokhandlene i Europa
- og ser på alle... - Nei, jeg vil bli her.
Jeg vil være hos familien min.
Du ber meg...
...nå som jeg er fri...
...nå som jeg kan dra overalt...
...å lenke meg til et liv jeg ikke kan leve.
Min verden er her, Jesse.
Jeg har folk jeg er glad i. Jeg føler at jeg hører til,
som om jeg er en del av noe,
og jeg har funnet en del av meg her jeg aldri forventet.
Og livet foreldrene mine presset på meg,
forlot jeg og levde mitt eget, men så brakte livet meg tilbake til dem.
Og nå...
Jeg har valgt alt dette.
Jeg har valgt det selv.
Dette er den jeg er nå.
Du er annerledes.
Ikke på en negativ måte.
Du er bare...
...forandret.
Den Emma jeg kjente
ville være så langt unna Blair bøker som overhodet mulig.
Og hun var...
Hun kom aldri til å sitte stille før hun hadde sett hele verden.
Hun elsket meg... og bare meg.
Det er ikke deg lenger.
Nei, det er det ikke.
Jeg lover at vi kan leve det livet du vil, bare ikke i Acton.
Du ber meg være en jeg ikke er lenger.
Du ber meg være en jeg sa at jeg ikke ville være.
Vi forble ikke den rette personen.
Jeg kan prøve å være den rette personen for deg.
Du kan prøve å gjøre deg til den rette personen for meg. Men...
Det er ikke ekte kjærlighet.
Vi bør dra tilbake.
Vil du bli her bare litt lenger?
Greit.
Det var en lek jeg lekte der ute.
Jeg spurte meg selv: "Hva gjør Emma akkurat nå?"
Jeg ville tenkt:
"Vedder på at hun spiser tapas i Barcelona",
eller: "Hun er på stranden i Malibu.
"I Berlin."
Men jeg tok alltid feil.
Du var her.
Det gjettet jeg aldri.
Jeg begynner å se det.
Det kler deg.
Jeg sluttet aldri å elske deg.
Tror du meg?
Jeg prøver virkelig.
Én dag klarer du kanskje.
Det håper jeg.
Kom, så drar vi.
VELKOMMEN TIL ACTON
ACTON HISTORISKE SAMFUNN STENGT
ACTON KAFFEBAR
KJÆRLIGHET
Etter alt det, var det ikke meningen.
Jeg tror ikke noe må vare for å være ekte.
Vi kan ha ment til å ha vært.
Ment til å ha vært.
Ja.
Takk.
- For hva? - Tanken på å se deg igjen.
Du reddet livet mitt.
Jeg vet at for henne har det av og til vært ham, og av og til meg.
For meg har det alltid vært henne.
Skoledagen er slutt, jeg har ikke mer å si.
Slik er det bare.
Det er ute av min kontroll nå. Det er Emmas valg å ta.
Mr. Lee?
Var det ikke akkurat det du gjorde på videregående?
- Hva snakker du om? - Hun har rett.
Du fortalte aldri Emma hva du følte.
Du antydet det, men sa det aldri.
Ja, denne Jesse-fyren er aldri utydelig.
Han vil ha henne, og sier det alltid.
Han er alltid rett frem.
Ja, Sam, sats alt.
Ja.
- Fortell henne hvor knust du vil bli. - Ja.
Minn henne på livet dere to kunne hatt.
Kan ikke miste henne.
- Så gjør noe med det. - Ja.
Jeg må dra!
Ja.
Greit.
Takk.
Sam!
Sam?
Pokker.
Ta telefonen.
Hei, Marie. Jeg...
Hallo. Jeg ser etter Emma.
Hei.
BLA GJENNOM EN BOK FORELSK DEG
Hun er ikke her.
Noen anelse om hvor hun dro?
Hun...
Bare si det.
- Jeg vil ikke si det. - Marie!
Hun...
Hun er sammen med Jesse, ikke sant?
Jeg vet det.
Jeg vet det. Og det er greit.
Bare fortell meg hvor de dro.
Jeg takler det.
De dro til hytta i Maine.
Ja. Helv... Pokker!
Som venner?
Som venner, ikke sant? Det er et enkelt spørsmål. Som venner?
Dro de som venner?
- Som platoniske venner? - Jeg vet ikke hvordan jeg skal svare.
ÅPENT
- Sam! - Er du tilbake?
Er Sam her?
Ja, han var nettopp her og så etter deg.
Så han etter meg? Hvordan virket han? Håpefull? Sint? Knust?
- Først var han håpefull. - Det er flott!
Så fortalte jeg at du dro til Maine med Jesse, og han ble knust.
Herregud, Marie. Jeg har ødelagt det.
Nei.
- Jeg har ødelagt det. Ved å elske begge... - Men...
- Jeg har mistet begge. - Burde du ikke være sint på meg?
Nei. Jeg er ikke sint på deg,
for du stilte opp gjennom alt dette.
Nei, jeg er ikke sint.
Du er ikke litt sint for den dagen
jeg overbeviste deg om at mannen din var død?
Nei! Jeg var gal den dagen på kaia.
Hvis jeg hadde brukt fire år på å tro at han var i live,
hadde jeg blitt gal. Nei, jeg gjorde så godt jeg kunne
med informasjonen jeg hadde, og det førte meg til Sam.
Jeg kan ikke miste ham, Marie.
Så ikke gjør det. Fortell ham det du nettopp fortalte meg.
Du har rett.
Dette er ikke over ennå.
Kom igjen!
- Kom igjen. - Ta telefonen.
- Hallo. - Sam, hører du meg?
- Ja, Emma. Hører du meg? - Jeg må få deg tilbake, Sam.
Hallo?
- Jesse var borte, og jeg var knust. - Emma, du blir borte. Hallo?
Men jeg tok meg sammen,
- og er en annen person nå. - Pokker.
Og personen jeg ble, valgte deg.
Sam?
Sam! Sam, ikke legg på.
- Jeg kjørte i noen. - Vennen?
Du kjørte i meg.
Svarte helsike! Gikk det bra?
Nei. Det går ikke bra.
Har ikke sovet på dagevis.
Journalister har slått leir utenfor huset vårt.
Jeg har mistet alt privatliv med elevene mine. Jeg er forferdelig.
- Sam... - Nei, jeg må si noe.
Jeg trenger...
Jeg har elsket hver versjon av deg,
og jeg vil elske hver versjon av deg som du blir.
Kom dere ut av veien.
Jeg er vanvittig forelsket i deg, Em.
Og jeg satser alt. Jeg sverger, jeg satser hele meg.
Men jeg nekter å nøye meg med en del av deg.
Du må satse alt også.
Jeg satser alt.
Jeg er så lei for at det tok meg så lang tid å forstå det.
Jesse var riktig for meg en gang, men det er deg nå.
Jeg lover å jobbe resten av livet for å bli den rette personen for deg.
Nei. Du er den du vil.
Hvis du satser, gjør jeg det. Ingenting kan forandre det.
Jeg dro til Maine med Jesse...
Jeg har allerede sagt at jeg satser. Spar resten til parterapi.
- Ja vel. - Greit.
Livet vårt starter nå. Sammen.
- Kom dere ut av veien! - Du er en god mann.
Jeg er grei nok.
- Nakkesleng. - Herregud, går det bra?
- Ja. Jeg må sette meg. - Bare sett deg ned.
- Jeg er svimmel. - Bare pust.
Flytt dere!
Unnskyld meg. Kan noen ringe en ambulanse?
Ja takk.
- Hold kjeft! Bare kjør rundt! - Jeg ringer en ambulanse.
Kom igjen!
- Det går bra, takk. - Kom dere vekk!
- Jeg elsker deg. Hvor er du? La meg... - Jeg elsker deg også.
- Beklager. - Nei, det er greit.
Det er greit. Jeg vil bare være nær deg.
Herregud.
TO ÅR SENERE
Emma, jeg har møtt noen.
Hun heter June.
Hun har klart å overbevise meg om å gå i vannet igjen.
Men det føles befriende nå.
Jeg er ute og svømmer nesten hver morgen.
Jeg ser nå at den eneste måten å få livet tilbake på, var å gå forover.
Jeg vet det var det du måtte gjøre også. Jeg skjønner det nå.
Å elske deg fikk meg gjennom mine mørkeste dager.
Og nå har jeg en fremtid på grunn av det.
En fremtid jeg oppdager hver dag.
Og for det
skylder jeg deg alt. Din Jesse.
- Går det bra? - Ja.
Det går bra.
Klar for å betale? Flott.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Gry Impelluso