Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det är orättvist.
Det här fixar du, Jesse.
Killen tränar för OS.
Han borde inte få stajla på fester.
- Han kunde ha en tröja åtminstone. - Han borde aldrig ha tröja.
Han vet inte vem jag är.
Hur sorgligt är det?
Ja. Hur sorgligt är det?
- Här. Håll den. - Vad menar du?
- Håll den. - Det gör jag.
- Vet du inte hur man gör? - Du tog det sista.
Ja, här får man sno sig.
- Polisen! - Ja.
Framtiden är så svår att förutse.
Tänk om jag kunde resa bakåt i tiden och tala om
för mig själv vad som väntade?
15 ÅR SENARE
Är det den här ni funderar på?
- Vi har inte bestämt oss. - Jag blev helt utslagen.
Visa den andra.
- Den gillar jag. - Den är billigare, större,
- men inte helpension. - Okej.
- Så det tillkommer mer. - Whiskey sours.
- Tack. - Whisky.
Varsågod. Bud Light Seltzer för herrn.
Tack för att jag inte måste säga det.
- Herregud! - Förlåt.
Jag vill bara säga,
Sam, Emma,
vi är så glada för er skull.
Tack för att vår dotter får en andra chans i livet.
- Välkommen till familjen. - Ja.
Tack.
Det är stopp i toan på nedre botten. Jag fick stoppa ner armen.
Michael.
- Vadå? Ingen fara. - Tack.
Jag vill också säga några ord.
Jag är så stolt över vad du har åstadkommit, Emma.
Du har haft det svårt,
och många människor skulle ha gett upp.
Men inte du.
Jag känner dig och...
- Vi retar gallfeber på varann ibland. - Va?
- Gör vi? - Ja.
- Tjejer... - Vi retar väl inte...
Jag menade att
även om du är min lillasyster,
hoppas jag ha ett lika gott hjärta som du en dag.
- Vad fint sagt. - Tack, mamma.
Jaha, om vi alla ska hålla tal och få varandra att gråta,
vill jag tacka Marie som pushade mig att lära mig ett instrument
som jag inte lärde mig, men jag stötte ihop med en gammal vän.
Min bästa vän.
Vi fattar. Du gillar din fästman.
Roligt för dig.
Du har sån tur. Du har mig.
Då är det väl min tur.
Som ni vet har jag varit galet kär i Emma
i några år nu.
Sen åttan.
Tack, Colin. Jag visste inte att det skulle vara exakt.
Den första gången vi träffades tänkte jag:
"Det är hon."
Livet fördes oss åt olika håll,
och nästa gång vi träffades
hade vi blivit ganska vuxna.
Men vissa saker ändras inte. När jag ser på dig nu
är det precis som i åttan.
Jag tänker: "Det är hon. Där är hon."
Jag ser på er och tänker: "Där är familjen."
- Det är vi. - Du kommer inte undan oss.
- Skål för familjen. - Familjen.
- Skål. - Skål, skål.
- Vad gör du? - Mitt glas står där.
- Hej. - Ta mig hem.
Hej då, allihop.
Till din tjänst.
Hej då.
- Vem ringer en lördagskväll? - Vet inte.
Hallå?
Älskling, det är jag, Jesse.
Jag lever.
Hör du mig? Emma, jag kommer hem.
Emma? Älskling? Vad är det?
Vad händer?
Här får man sno sig.
- Polisen. - Ja.
Emma, kom igen.
- Min kompis har åkt... - Sam.
Är Sam din kille?
Han är min bästa vän.
Så han vill vara din kille, men du är inte med på det?
- Nej, så är det inte. - Visst.
Kanske på sätt och vis.
- "På sätt och vis"? - Håll käften.
Otroligt att polisen lät mig blåsa. Mina föräldrar lär bli arga.
Det suger.
Alla talar om för en vem man är, eller hur?
Hela tiden.
Mina föräldrar äger Blair Books.
Jag listade ut det. Emma Blair.
De tror att jag och min syster ska ta över den.
Jag säger ifrån men de vill inte höra på det örat.
Marie vill ta över den.
Den perfekta bokhandlardottern.
- Jaså. - Men jag tänker dra härifrån.
- Vart? - Jag tänker se världen.
Det låter bra.
Du är inte som jag trodde.
Trodde du nåt om mig?
Mitt ex trodde att du var kär i mig.
- Hon sa att du tittade på mig. - Nej, det...
- Inte? - Det är helt...
- Kanske typ en dag, första året. - Aha.
Men nu är jag inte alls svag för dig.
Varför inte?
- Varför är inte du svag för mig? - Det är jag.
Sen en och en halv timme.
- Men om du inte är intresserad... - Jo.
- Är du redo? - Ja.
Nu åker vi!
ROM-SEMESTER: RUINER, PASTA & MER PASTA
VÅREN I BANGKOK
AV EMMA BLAIR FOTO: JESSE LERNER
SINGAPORES SMULTRONSTÄLLEN
FRUKOST I BEIJING: FEM SÄTT ATT BÖRJA DAGEN
UTFORSKA GAMLA STAN I MADRID
VARFÖR MITT BASLÄGER ÄR VENICE BEACH
Vet vi ens var vi är då?
Tja, förra året missade vi Thanksgiving
för vi var i Peru. Marie är fortfarande sur.
Ja. Thanksgiving i Acton är en bra idé.
Vi borde berätta nyheten personligen.
Vilken nyhet?
De senaste sex åren
har varit ett underbart äventyr.
Jag vill leva resten av mitt liv med dig.
Emma Blair,
vill du gifta dig?
- Nej. - Inte?
Tyvärr inte.
- Mitt hjärta är krossat. - Ja!
Ja, ja, ja!
Ja, ja.
På riktigt?
Försenade till ert eget bröllop. Iväg till altaret med er.
Jag har det perfekta Jane Austen-citatet. Seså.
Kom igen.
Vi får inte förstöra hennes stora dag.
Bokhandlarens dotter slår till igen.
- Ska vi gifta oss? - Okej.
Mina damer och herrar, Jesse och Emma Lerner!
Jag kan inte sticka till Alaska. Jag har en deadline.
Jag måste till Alaska.
Det är en riktig dokumentär för en gångs skull.
Det är också vår första bröllopsdag.
Du har rätt. Förlåt.
Vi slår på stort när jag kommer tillbaka. Jag lovar.
Vi tar ett billigt flyg till...
Island.
Kroatien.
Bali?
Middag nere på stranden.
- Avgjort. - Okej.
- Älskar dig för evigt. - Jag med.
- Vet du hur länge det är? - Jättelänge.
Så länge.
ACTON-BON JESSE LERNER SAKNAS FORTFARANDE
Din man var på en helikopter som störtade igår i Stilla havet.
Piloternas kvarlevor har hittats, men inte din mans.
Men vi tror inte att han kan ha överlevt.
Jag beklagar. Vi letar fortfarande.
Om vi hittar nåt meddelar vi dig direkt.
Det kommer förstås som en chock...
Emma.
Det är tredje dan du står här.
Jag stannar så länge det behövs.
Behövs för vad?
Han är nånstans där ute. Jag väntar tills han kommer tillbaka.
Du kan inte...
Det hjälper nog inte.
Jag tänker inte ge upp.
- Ge mig kikaren. - Nej. Jesse kommer tillbaka.
Han var elitsimmare, han klarar det.
Han kommer inte tillbaka.
Det vet du inte.
Jo, Em, det gör jag.
Det har gått en vecka. De har gett upp sökandet.
Du tål inte att jag är i centrum.
Jag vet hur otrolig min man är.
Du får inte förminska min man
bara för att du mår bättre då.
- Emma... - Nej.
- Emma... - Trösta mig inte.
Jag är så ledsen, Emma.
Han är död. Jag är ledsen.
Nej, det är han inte.
- Nej, det är han inte. - Jo.
Nej, det är han inte.
- Jag är ledsen. - Nej, han är inte död.
Jag är ledsen.
Jag är så ledsen, älskling.
Jag vet inte...
...hur jag ska leva utan honom.
Jag vet.
Jag vet. Men,
du kommer klara det.
Hur?
Du kommer hem till Acton, och bor hos mig.
Jag ska laga frukost, lunch och middag åt dig.
Vi bygger upp ett nytt liv åt dig.
Men inte nu genast.
Nu får du vara trasig. Jag håller ihop dig.
Hej.
Är det gamla minnen?
Förlåt, väckte jag dig?
Nej, nej.
Hur mår du?
Jag kan inte sova.
Hur mår du?
Jag vet inte.
Vad sägs om en varm dusch? Min specialare.
Vad är det?
Jag sätter på vattnet åt dig.
Hej, älskling.
Emma.
Du tar hem för lite klassiker.
Inte nu, pappa!
Det är du som tar hem för mycket klassiker.
- Fokusera, Colin. - Förlåt.
Du ska få vara i fred.
Hur är det med dig?
Jag vet inte hur jag mår.
Du är väl förvirrad.
- Ja, men... - Jag var inte färdig.
Du och Jesse hade ett underbart liv
och sen kraschade hans helikopter,
alla trodde att han var död,
du tog dig samman som den fantastiska människa du är,
och hittade kärleken igen.
- Ja... - Fortfarande inte färdig.
Ditt livs lyckligaste dag
är nu också den mest komplicerade och troligen sorgligaste,
för oavsett vad du gör eller hur du känner,
krossar du nåns hjärta.
Du vann nåt, du kommer att förlora nåt.
Så det är okej att vara lycklig och förkrossad.
Nu är jag klar.
Det var väldigt många ord, men det stämde.
Tack.
Varför hatade jag dig som barn?
För att jag hatade dig.
- Varför hatade du mig? - För att du hatade mig.
Herregud, Emma,
det där kan du inte ha när du återförenas med din försvunna man.
Herregud.
Du är så snygg.
Färgen.
Den här blir nog bra.
Men den här vet jag inte.
- Nä. - Jag är förlovad, och även gift.
- Hur uppför man sig? - Vad säger magkänslan?
Att jag kanske spyr.
Ja, du kan ha den.
Eller båda.
Jag tar av båda helt enkelt.
Så.
Okej. Lycka till.
HISTORISK STADSDEL
- Hej, Joe. - Hej.
- Francine. - Emma.
Du är olik dig.
Vår son kommer hem, Frannie.
Vi sa inget till Jesse om att du redan har gått vidare.
Han har lidit nog.
Nu går vi. Kom.
Emma!
Hej.
- Jesse! - Jesse, titta hit.
Vill du gå?
Kom.
Hur är det?
Det är bra. Det är bra.
ACTON-BOXBOROUGHS GYMNASIUM
Vi direktsänder från Jesse Lerners bostad.
Herregud, kan ni fatta?
Ens fästmö har en äkta man.
En levande äkta man.
Hon kommer gå tillbaka till honom.
Han har återvänt från de döda.
Mer romantiskt kan det inte bli.
Sam är rökt.
Absolut.
- Morrn. - Sam.
Hej, kompis.
Janis.
Hej. Vi pratade just om dig.
Bakom din rygg.
- Det där är min lunch. - Då är vi kvitt.
Jag lovade mig själv att be dig om ursäkt för att jag åkte.
Men jag ska ägna resten av livet åt att gottgöra dig för det.
Jag är förlovad.
Vad?
Jag ska gifta mig.
Du är gift.
Nej, med nån annan.
Vad är det?
Vad skrattar du åt?
Inget, det är hemskt.
Ja. Det är hemskt.
Det var den värsta nyhet jag har fått nån gång.
- Jag visste inte... - Du trodde att jag var död.
Du visste inte.
Där är du.
Försvinn inte så där.
Kom nu, alla väntar.
Det är för mycket.
Såja. Andas.
Hallå. Jag är här.
Det...
Jag är inte van vid så mycket folk.
Jag...
Jag ska väl gå.
Ja. Jag stannar här i natt, de behöver mig.
Men sen måste vi ses. Kan vi åka nånstans imorgon?
Självklart.
Vi åker till Maine, till stugan.
Javisst.
Imorgon bitti.
Ja.
Hej, du är hemma.
Är det en varm smörgås med veganost?
Ja, jag tänkte... ifall du skulle komma tillbaka.
Och vara laktosintolerant.
Hur är det med honom?
Lika oerhört stilig fortfarande?
Han verkar må bra.
Bara lite överväldigad.
Men rätt så bra.
Bra.
Bra att han mår bra.
Jag såg dig kyssa honom.
På nyheterna.
Jag är inte upprörd. Bara...
Det kändes konstigt att inte säga det.
Men nu vet du.
Jag är ledsen.
- Allt är så förvirrande. - Förvirrande.
Det är förvirrande.
Du.
Det löser sig.
Det ordnar sig.
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig.
Jag behöver dig.
Är du säker?
Ja.
Var är din ring?
Du måste bestämma dig.
Han är din make.
Vi borde ställa in bröllopet.
Vad?
Kan du ärligt säga att vad som än händer,
är du redo att leva resten av livet med mig?
Om vi ska ha en framtid,
måste du åka iväg.
Du måste göra vad som än krävs för att bli säker.
Du kan bo på hotell, hos Marie eller dina föräldrar...
Nej, jag fattar.
Jag måste vara ensam.
Har du packat?
Japp.
Här.
Så att jag inte bränner upp den när du är borta.
Du är en bra man.
Jag är okej.
Hur mår du?
Jesse vill åka till Maine några dar.
Kära nån.
Tar du hand om butiken?
Kan du det?
Jadå, gärna.
Tror du att man kan vara kär i två personer samtidigt?
Vissa kanske kan det.
Men det handlar inte om det.
Du är en annan människa med Sam än med Jesse.
Det kanske inte handlar om vem du älskar mest.
Utan om du vill vara den du var med Jesse
eller den som du blir med Sam.
Du har blivit så förståndig.
Nej, men jag känner dig.
Tack.
Du är jättesnygg.
Du också.
Du får köra. Mitt körkort drogs in när jag dödförklarades.
Okej.
Kul.
Sam Hoppas allt är okej
Marie Du glömde några saker
Kan vi stanna till vid butiken?
Jag glömde nåt hos Marie igår.
Visst.
Är sakerna inte hemma hos dig?
Jag bor inte där nu.
Okej.
Det blir kul att träffa dem.
Pratar dina föräldrar ännu om Walden Pond?
"Walden Pond är jättenära härifrån."
De är pensionärer nu.
Menar du det?
Skönt för dem.
Har Marie fått sin arvslott?
Är Bokhandlarens dotter Bokhandlaren?
Det är jag som driver den.
Ja, säkert.
Jo, det är sant. Jag har bokhandeln.
Förut ville jag ju inte, men...
När jag förlorade dig hade jag ingenting,
så jag flyttade hem, och där var den.
Em.
Vadå?
Nu åker vi.
Vad härligt att se er!
Vi är så glada att du är okej, Jesse.
Jag har saknat er också.
Hej.
Odysseus återvänder till Ithaka.
Vad kul att du läser.
Hej, Sophie.
Är du hungrig? Vänta lite.
Du ska få träffa nån.
Det här är min dotter Sophie.
Sophie, det här är Jesse.
Hej.
Okej. Hej.
- Välkommen! - Tack. Kul att träffa dig.
Jag antar att det har hänt mycket.
Hon är jättesöt. Grattis.
Tack.
- Hälsa Mike. - Hälsa på honom själv!
Tjena!
Hur har du haft det?
Strandsatt på en öde ö.
Visst, ja.
Skönt med semester?
Ett tag, ja.
Vi borde åka.
Ja.
Vi åker till stugan, bara ett par dar.
- Tack. - Ja.
Får jag köra?
Utan körkort?
Det är bara en formsak.
Seså, det blir kul.
- Okej. - Tack.
God morgon.
Liz, du är trumpetare. Tuggummi, ut.
Ni andra kan sätta igång.
Debussy anses vara vår första impressionistiska kompositör.
Impressionist. Vet nån vad det betyder?
Zoey.
Ingen melodi?
Just det.
Debussy var mindre intresserad av melodin
och mer av att framkalla en stämning och en känsla.
Han använde tonerna som en pensel som förmedlar en impression.
Jaha...
Vilka stämningar förmedlas nu? Nämn dem.
- Sorg? - Ensamhet.
Rädsla för att förlora Emma.
Fick du det intrycket av musikstycket?
Nej, av hur du spelade det.
Ska vi inte prata om din svärmake?
Min vadå?
Han som är gift med din fru. Den andra i haremet.
Vi är inte ett harem.
Min kusin har ett fyra personersförhållande,
så varför inte en trippel?
För det första säger man trippelpar.
Och vi ska inte prata om det här. Okej?
Ta upp instrumenten.
Clair de lune. Seså.
- Du ville bli spådd i handen. - Nej, nej.
Det mest romantiska ställe vi varit på?
Man ska ju säga Paris.
- Men det är Amsterdam. - Amsterdam.
Ja.
Nyårsafton.
Vi bråkade om cykellåset till 23.59.
Tolvslaget kom och du sa:
"Glöm det. Jag vill leva hela mitt år med dig."
Sen kysste du mig.
Och sen spelade inget nån roll förutom vi.
Du har rätt.
Men det var du som tappade det.
Nej. Du tappade låset vid floden.
Nej. Jag har haft mycket tid att tänka,
och jag minns nu att det var du som tappade det.
Okej. Då säger vi så.
Okej.
Sam Hoppas allt är okej
Hallå!
Kom nu. Stugan väntar.
Men kom igen!
Tuba. Skärp dig.
- Jag tyckte att det gick bra. - Visst, Marcus.
Det gick bra.
Jättebra.
- Vi har inte varit här sen... - Bröllopet.
Just det. Det.
- Vill du dricka nåt? - Ja, tack.
Få se vad som finns.
Okej.
Kan du göra upp eld nu?
Har du tatueringar nu?
Det är mycket som är nytt.
En del, ja.
Men inget viktigt.
Skål för oss.
Äntligen.
Lent.
Vad står det?
"Och jag gick vidare."
Jag lämnar aldrig din sida igen.
Allt jag nånsin önskade...
...var en dag till med dig.
Jag saknade ditt ansikte.
Och din röst. Och...
Jag saknade hur du känns.
Ingen kontroll!
Mayday!
Hallå!
Jesse?
Bara att vrida på när man behöver.
Av när man inte gör det.
Ja.
Kranar är häftiga.
Vad hände där ute?
Jag vill fokusera på oss nu.
Det jag behöver...
Det jag verkligen,
verkligen behöver
är frukost.
Vilken pappskalle du är.
Ja.
- Mr Lee... - Sam.
Aj, fan.
Blir det bröllop?
Är Emma här?
- Får vi vara ifred? - "Vi"? Blir bröllopet av?
- Nej... - Inte?
Jag vet inte.
Är du rädd att din fästmö ska lämna dig för sin make?
Har du pratat med Jesse?
Varför bor du i New England igen? Det är kallt.
Tyck inte synd om mig.
Bra att ingen av oss är strandsatt längre,
och vi kan börja leva igen.
Resa.
Resa? Vill du inte slå dig till ro nånstans?
Vi skulle såklart ha en fast punkt. Men jag tänkte på Venice Beach.
Kalifornien var den bästa tiden i våra liv.
Den mexikanska maten var suverän.
Och du kan väl jobba var som helst?
Du är ju resejournalist.
Ja, fast... Jag har inte gjort det på flera år.
Inte?
Jag vet att du har bokhandeln.
Men du gör väl ändå det du vill göra?
Bokhandeln är vad jag vill göra.
Jag gillar att träffa stamkunderna och se nya titlar i förväg.
Var det inte du som inte ville läsa Hungerspelen?
Hungerspelen är faktiskt rätt så bra.
Hej, läget?
Bacon, ägg och ostfrallor med pommes frites, tack.
Jag äter faktiskt inte ost längre.
En ägg och ostfralla med pommes frites. Och min fru?
Stekt ägg på toast.
Jaha. Stekt ägg på toast.
- Nya vanor. - Ja.
Emerson, Alcott och Thoreau var alla från Concord.
Jag hade gott om tid att läsa när du var borta.
Mycket existentiell ångest.
Men Thoreau är faktiskt vettig.
Och Walden Pond...
Är här i närheten.
Ja.
Och när löven byter färg på hösten...
När du dog...
När jag...
...trodde att du var död...
hade jag ingenting och jag flyttade tillbaka hit.
Mina föräldrar och Marie...
De fick mig att vilja leva igen.
De valde ut böcker åt mig.
Det var då jag läste Hungerspelen.
Och Vild: en vandring till mig själv, och
Octavia Butler, och...
Joan Didion och...
Det var då jag insåg att jag...
...inte var ensam.
Alla dessa människor före mig.
De hade känt samma smärta och
det fanns en väg för dem, och...
...för mig också.
Den här platsen
gjorde mig hel igen.
Du och jag...
Vi trodde att vi måste uppleva så storslagna äventyr.
Vi måste absolut till Madrid och Kinesiska muren och...
Alla märkliga platser.
Men...
Alla ställen är fantastiska.
Att ha en bokhandel och vara med våra familjer,
och se våra barn växa upp här...
Det är ett...
Ett stort äventyr.
Barn?
Jag visste inte att du ville ha barn.
Inte jag heller.
Men nu vet jag det.
Här kan man ha en familj.
Det är hemma.
Jag är väldigt tacksam
för att den här platsen tog hand om dig
när jag var borta.
Ursäkta.
Ingen fara.
Lägg undan mobilerna, tack.
Nu ska vi spela Debussy.
Lägg undan mobilerna!
Ursäkta. Det var...
Jag tog i för mycket.
Det är väldigt stressigt för mig just nu.
Vänta. Penny och Tom, vad gör ni här?
Vi vill alla stötta dig.
Vi vill se på om du exploderar.
Och om du gör det, vill vi stötta dig.
Snällt, men det behövs inte.
Ni ska inte vara här, så var snälla och gå.
Resten tar upp instrumenten.
Förresten, kan nån förklara vad det betyder
när nån skriver sms i 18 timmar utan att skicka?
Vad betyder prickarna?
Messar hon eller inte?
Är det bra? Eller inte?
Om jag hoppas, ska jag känna att jag är dålig då?
Är det egoism?
Är det egoistiskt att vilja gifta mig med min fästmö?
Det är det tydligen.
Förlåt att jag inte överlevde en flygolycka
och blev sittande fyra år på en liten ö!
Det är väl nåt fel på mig.
Av alla människor i världen, varför...
Varför just han?
Varför är det alltid han?
Jag träffade henne först.
Jag älskade henne först!
Jag hittade henne!
Hon är förstås ingen fotboll.
Hon bestämmer över sig själv.
Som alla kloka och duktiga tjejer i den här klassen!
Men jag tror att "försten" gäller.
Nej, förresten.
Det är patriarkatet som talar, och det måste bekämpas.
Men...
Jag vill bara att hon ska älska mig mest.
Det där var ytterst olämpligt.
Jag ska sluta.
Nej! Fortsätt prata!
Vi kanske ska köra långsammare.
- Tycker du? - Ja.
Men visst är det kul?
Det här är inte bra.
Det ordnar sig.
- Du har inget körkort. - Det löser sig.
Vad var det jag sa?
- Du har inget körkort. - Här är han.
Hej! Hur kan jag hjälpa dig?
Du körde för fort. Körkortet, tack.
Det var bara en miss. Jag är hemskt ledsen.
En varning kanske räcker?
Körkort och registreringsbevis.
- Rent formellt... - Han troddes ha drunknat.
Du kanske har hört om det.
Det var på nyheterna.
Om jag får sträcka mig bakåt kan jag visa en artikel.
Okej.
Här.
FÖRMODAS HA DÖTT I HELIKOPTERKRASCH
Det förklarar inte varför du kör bil, dessutom för fort.
Han ville bara få känna sig normal.
Och jag också.
- Har du körkort? - Jag? Ja.
Okej.
Jaha, miss Blair. Från och med nu är det du som kör.
Inte över 90, okej?
Välkommen hem.
Tack.
Du tog tillbaka ditt namn.
Jag trodde att du var död.
Så du gick till myndigheterna och bytte tillbaka?
Det är inte så enkelt.
Okej.
Hon borde vara med den hon älskar mest.
Inte den som älskar henne mest.
För jag älskar mest.
Jag älskar henne mest.
Alla tror att det gör han eftersom han överlevde öde ön,
men det var jag som tröstade henne under tiden.
Jag satt med henne medan hon grät över honom.
Jag kom på ett sätt att älska nån helhjärtat,
fast en del av henne alltid skulle älska honom.
Och det gjorde jag.
Dags att gå.
Litteraturkursen är tråkig jämfört med detta.
Jag borde inte uppehålla de som har lektion.
Men det finns mycket att diskutera här.
Okej, släng hit dem.
Vet ni vad det konstigaste är?
Alla tror sig vara hjälten i sin egen historia.
Alla.
Jag kanske inte är hjälten.
Kanske...
Jag kanske är skurken.
Jesse, snälla.
Prata med mig.
Jag skulle ju komma hem till min väntande fru!
Jesse, jag väntade.
Du förlovade dig igen!
Jag trodde att du var död!
Så du ersatte mig?
Nej, det gjorde jag inte.
Jag älskade dig. Jag älskar dig.
Älskar du fästmannen också?
Älskar du honom eller inte?
Ja.
Jag älskar honom.
Mer än mig?
- Är han bättre än jag? - Jesse, nej.
Så är det inte.
Sam och jag...
Så han har ett namn. Han heter Sam.
Sam Lee.
Så hans dröm blev sann.
Du anar inte vad jag gick igenom.
Vad du gick igenom?
Jag satt på en sten i fyra år.
Ensam!
Och försökte att inte svälta ihjäl.
Vet du vad jag tänkte på hela tiden?
Det här!
Dig!
Jag tänkte bara på oss!
Det här såg jag som lyckan!
Att komma hem till livet som jag saknade!
Min uppgift var att komma tillbaka, din var att vänta.
Jag gjorde min del, Emma.
- Vad gjorde du? - Jag var tvungen att leva mitt liv!
Jag fick lära mig att leva utan dig.
Det gick ju bra.
Jesse!
Det sägs att om man älskar nån ska man släppa den fri.
Men jag börjar inse
att om du älskar nån, låt inget stå i vägen för dig.
Låt alla veta det.
Kör som en fartdåre.
Överlev på en avlägsen öde ö
och simma tillbaka till personen.
Jag är så jävla körd!
Kära Jesse,
nu har du varit borta i mer än tre år,
men inte en dag har gått utan att jag tänkt på dig.
Först vägrade jag inse att du var borta.
Jag sov inte. Jag åt inte.
Även när sökandet avbröts och de sa att du var död,
var det så svårt att släppa taget.
Hej, det här är Jesse Lerner.
Jag gör nåt roligare just nu.
Lämna ett meddelande så ringer jag upp.
Jag trodde inte att sån smärta var möjlig.
Ibland krossade det mig nästan.
Jag hittade den här i butiken.
Av Joan Didion, om hennes mans död.
- Jag hatar att få böcker. - Jag vet.
Jag chansade bara.
Du kan läsa om nån annan som tog sig igenom det.
Ge mig nåt kul. Jag vill inte läsa om folk som dör.
Jag ska försöka.
Vad sägs om Stolthet och fördom?
Eller att bli kär.
Okej.
Jaha. Inga som dör eller blir kära.
Jag gör en lista.
Det finns säkert minst tre böcker som undviker de ämnena.
Jag trodde att sorg var kronisk.
En oändlig cykel av dåliga dagar med en och annan bra dag.
Ingen död eller kärlek. Den här är okej.
JOAN DIDION ETT ÅR AV MAGISKT TÄNKANDE
Du hade rätt.
Jag älskade den.
Vad har du mer?
Får det handla om kärlek eller död?
Massor.
Men så började jag tänka att kanske
de bra dagarna kunde bli bra veckor eller månader.
Säg det bara.
Lillan är äntligen en bokmal.
Det betyder inte att jag släpper
minnena av dig eller kärleken till dig.
Men det betyder att jag är redo att släppa sorgen.
Jag kommer alltid att bära dig med mig.
Jaha...
Men förlusten är inte det som definierar mig.
Det är fyra, men det vet du för du är så bra på det.
Jag ska spela den på kul.
Emma?
Sam?
Här.
Hej. Vänta, jag hjälper dig.
Herregud.
- Det gick bra. Förlåt. - Du hade tur.
- Du behöver inte köpa den. - Herregud.
Hej.
- Hej! - Hur mår du?
Bra.
- Har du... - Helt otroligt...
Du ser så...
Ja.
Emma Blair.
Helt otroligt.
Fortsätt läsa.
Jag går ut i världen med öppet hjärta nu.
Och jag ska gå dit livet tar mig.
Så du vill lära dig ett instrument?
Ja. Alla kan inte spela alla ännu.
Jag är faktiskt ganska dålig på harpa.
Okej.
Det var lögn. Jag är bra.
Jag tänkte börja med nåt lätt, som piano.
Om du vill ha mitt råd...
Ja, det är just vad jag vill.
Välj det här.
Det har 88 tangenter. Vägda. Perfekt för att lära sig.
- Bra. Jag tar det. - Bra!
Bra säljare.
Betalar jag här, eller...
Nej, nej. Jag jobbar inte här.
- Herregud. - Ja.
Jag skulle ha en pedal,
men det var så trevligt att prata med dig.
Jesse är död.
Ja. Jag hörde det.
Jag beklagar. Jag borde ha ringt.
Nej, nej. Det är lugnt.
När jag träffade honom försummade jag dig.
Så felet var mitt.
Vad gör du när du inte
- låtsas jobba här? - Jo...
Jag är musiklärare.
- Oj, vad spännande. - Ja. Jag vet.
Jag är tillbaka i Acton. Driver butiken.
- Blair Books? - Ja.
Du gillade inte den.
- Man kan väl ändra sig. - Som tur är.
Ja, det är tur.
Ja, jag får ta och titta in nån gång.
Och säga hej.
Gör det. Det vore trevligt.
Jag är glad över att nu kunna glädjas åt minnet av dig.
Jag har funnit en oväntad mening med livet.
Det konstiga är att du faktiskt jobbar här.
Kul att du kom förbi,
för jag har faktiskt blivit ganska bra på piano.
- Är det sant? - Ja.
Du skulle bli imponerad.
Jag kan "Chopsticks" och "Heart and Soul".
Den västerländska musikens ryggrad.
Mycket bra. Få höra.
- Jag har inget piano. - Jo, det har du.
Allt du kan spela på piano kan du spela på disken.
Gammalt musiklärarknep. Säg en låt.
- Beethoven. - Okej.
Det är ju snarare en person.
Men vi kan försöka med det.
Redo?
Ja.
Jag kan den här.
Vill du ta den?
Såja.
Vad gör din syster?
Det var bättre.
Lever.
Så det är så det ser ut.
Så. Bra.
Jag borde nog köpa en bok,
annars tror du att jag bara ville få träffa dig.
Den här.
Den bjuder vi på.
- Jaså? - Ja.
Eller du kan vara skyldig mig.
Jag kan bjuda på lunch nån gång?
- Lunch? - Ja.
Nån gång mellan frukost och middag?
Lunch låter trevligt.
Bra.
Okej.
Hallå.
Berätta allt.
Om jag anstränger mig,
kan mitt liv bli som du skulle ha velat.
Jag kan väl inte gå på en dejt?
Det vore fel.
Jag ringer honom nästa år, kanske.
Om han är singel då.
Att avskärma dig från världen
bevisar inte hur mycket du älskade din man.
Du har hela livet framför dig. Du borde leva det.
Jag tror att jag kan ha en lycklig framtid där jag älskar och blir älskad tillbaka.
Vi har dejtat ett halvår nu.
Ja.
En av månaderna var februari, så det var lite fusk.
Ett kort halvår.
Kom igen.
Långt eller kort...
Jag tror jag är kär i dig.
Men jag är inte redo att säga det.
Eller höra mig säga det.
Ja...
Säg det inte till nån.
Men jag är kär i dig också.
Det har jag alltid varit.
Allt låter likadant för mig.
Men du gillar det. Så jag lyssnar.
- Tack. - Ja.
Ska vi gå hitåt?
Vi tar en promenad.
Förlåt. Nu är det trappsteg.
- Vad? - Okej. Japp.
Fortsätt blunda.
- Du litar väl på mig? - Ja.
En fot, så där ja.
Perfekt. Du är duktig.
Förlåt. Ska vi byta till Gröna linjen?
Nej, det ska vi inte.
Det känns som Gröna linjen.
- Nej. - Herregud.
Belysningen här är mycket bättre.
Då så. Så här är det.
- Ja? - Okej.
Vart ska jag?
- Du är här. - Okej.
- Jag visar dig. - Okej.
Så här är det.
Jag köpte nåt för några veckor sen.
Okej.
Jag visste inte när jag skulle ge det till dig.
Jag funderade, och jag insåg
att det är du som borde bestämma det.
Okej.
Herregud.
Dina elever.
Vi har jobbat med den här i några månader nu.
Den skulle heta "Your Song".
Men Elton John hann före mig,
så just nu har den ingen titel.
Kan ni sluta spela?
Förlåt, ljudet hörs in hit.
Förlåt, mr Lee.
Ingen fara.
Hej.
Emma, jag föddes för att vara din.
Jag är lyckligt lottad som får kalla dig min.
Jag tror på oss.
Vi är bra för varandra.
Och jag tror...
Du gör mig till en bättre person.
Här är den.
Jag begär bara att du behåller den.
Förvarar den säkert.
Och när du är redo,
om du någonsin blir redo,
ska jag vara redo.
Jag älskar den.
Och jag älskar dig.
Tack.
Jag älskar dig så mycket.
Jag tänker säga ja till Sam Lee.
Det är vad du skulle ha velat.
Han är snäll, han får mig att skratta,
och han lämnar plats åt dig.
Han accepterar hela mig.
Han vet att du ingår.
- Sam. - Vad gör du?
Jag friar till dig.
Men jag är inte klädd.
Än sen?
Sam Lee, du är min andra chans.
Du är armarna som hjälpte mig att ta mig upp.
Du är livet jag inte väntade mig.
Du påminner mig om att livet kan vara vackert
och resten av våra liv ska jag försöka göra det för dig också.
- Vill du gifta dig med mig? - Ja!
Ja! Vill du gifta dig med mig?
Ja! Ja!
- Ja! - Ja, ja!
Jag vill vara lycklig.
Och jag vill ha mer kärlek i mitt liv.
Så ge mig din välsignelse.
Din Emma.
Vet du vad jag tänkte på vår bröllopsdag?
Vad?
Jag tog på mig min smoking.
Jag var lite nervös, men sen tänkte jag...
"Jag valde åtminstone rätt person."
Jag tänkte alltid att om det blev svårt,
så har vi åtminstone valt rätt person.
Men man måste fortsätta vara rätt person.
Man måste förändras tillsammans,
så att man förblir rätt person.
Jag vill vara med dig.
Jag kan bo i Acton ett tag om det är viktigt.
- Ett tag? - Så länge du behöver.
Jag vill bo kvar här för alltid.
Jag vill fortsätta mitt liv här.
- På grund av butiken? - Nej, inte bara butiken.
Kan vi inte göra en rundresa till kända bokhandlar i Europa
- och se alla... - Nej. Jag vill stanna här.
Jag vill vara med min familj.
Ber du mig...
...nu när jag är fri...
...och kan resa vart som helst...
...att binda mig vid ett liv jag inte kan leva.
Min värld är här, Jesse.
Jag har människor jag älskar. Jag hör hemma här,
jag är en del av nåt,
och här finns en del av mig som jag aldrig väntade mig.
Livet mina föräldrar prackade på mig
lämnade jag, men livet förde mig tillbaka till dem.
Och nu...
...har jag valt allt det här.
Jag har valt det för mig själv.
Det är den jag är nu.
Du är annorlunda.
Inte på ett dåligt sätt.
Du har bara...
...förändrats.
Den Emma jag kände
ville vara så långt bort som möjligt från Blair Books.
Och hon...
...hade bestämt sig för att se hela världen.
Hon älskade mig... och bara mig.
Det är inte du längre.
Nej, det är det inte.
Vi kan leva vilket liv du vill, bara inte i Acton.
Du ber mig att vara nån jag inte är längre.
Du ber mig att vara nån jag inte vill bli.
Vi förblev inte rätt person.
Jag kan försöka bli rätt person för dig.
Du kan försöka göra om dig till rätt person för mig. Men...
Det är inte äkta kärlek.
Vi borde gå tillbaka.
Ska vi stanna en liten stund till?
Okej.
Jag brukade leka en lek där ute.
Jag tänkte: "Vad gör Emma just nu?"
Jag sa till exempel:
"Hon äter nog tapas i Barcelona,"
eller: "Hon är på stranden i Malibu."
"Berlin."
Men jag hade alltid fel.
Du var här.
Det gissade jag aldrig på.
Jag börjar förstå det.
Det passar dig.
Jag slutade aldrig älska dig.
Tror du mig?
Jag försöker.
En dag tror du mig.
Jag hoppas det.
Kom. Vi åker.
Så det var inte meningen att det skulle bli vi.
Saker måste inte bestå för att vara på riktigt.
Vi kan vara menade att ha varit.
Menade att ha varit.
Ja.
Tack.
- För vad? - Tanken på att se dig igen.
Den räddade mitt liv.
För henne var det ibland han, ibland jag.
För mig var det alltid hon.
Nu får ni gå hem. Jag har inget mer att säga.
Det är som det är.
Nu låter jag Emma bestämma.
Mr Lee?
Var det inte just vad du gjorde i skolan?
- Vad menar du? - Hon har rätt.
Du sa aldrig till Emma hur du kände.
Du bara antydde det.
Jesse är aldrig otydlig.
Han vet vad han vill och visar det.
Han säger som det är.
Var inte så självutplånande.
Nä.
- Berätta att hon krossar ditt hjärta. - Ja.
Påminn henne om det liv ni två kunde ha haft.
Hon får inte försvinna.
- Gör nåt åt det, då. - Ja.
Jag måste sticka!
Ja.
Okej.
Tack.
Sam!
Sam?
Fasen.
Svara nån gång.
Hej, Marie.
Jag letar efter Emma.
Hej.
Hon är inte här.
Vet du var hon är?
Hon...
Säg det bara.
- Det vill jag inte. - Marie!
Hon... Du vet...
Hon är med Jesse, va?
Jag vet. Okej?
Jag vet. Det är lugnt.
Säg bara vart de har åkt.
Jag kan ta det.
De är i stugan i Maine.
Jaha. Jävla... Fan!
Som vänner?
Det är en enkel fråga, Marie. Som vänner?
Åkte de som vänner?
- Platoniskt? - Jag vet inte hur jag ska svara på det.
- Sam! - Är du tillbaka?
Är Sam här?
Han var här nyss och frågade efter dig.
Gjorde han? Hur var han? Hoppfull? Arg? Knäckt?
- Först var han hoppfull. - Bra!
Jag sa att ni var i Maine, och då blev han knäckt.
Herregud, Marie. Jag har förstört det.
Nej.
- Jo. Genom att älska båda... - Fast...
- ...har jag förlorat båda. - Ska du inte vara arg på mig?
Nej. Jag är inte arg på dig,
för du stöttade mig hela tiden.
Nej, jag är inte arg.
Är du inte lite arg för den dan
då jag övertygade dig om att din man var död?
Nej! Jag var från min sinnen den dan.
Om jag trott i fyra år att han levde,
hade jag blivit galen. Nej, jag gjorde det bästa
med det jag visste och det ledde mig till Sam.
Jag kan inte förlora honom.
Säg det till honom, då.
Du har rätt.
Det är inte över än.
Kom igen!
- Kom igen. - Svara nån gång.
- Hallå. - Sam, hör du mig?
- Jag hör dig. Hör du mig? - Sam, jag behöver dig.
Hallå?
- Jag var ett mänskligt vrak utan Jesse. - Jag hör inte. Hallå?
Men jag tog mig samman
- och nu är jag en annan människa. - Fasen.
Personen som jag blev valde dig.
Sam?
Sam! Lägg inte på.
- Jag krockade. - Älskling?
Du krockade med mig.
Herregud! Mår du bra?
Nej. Det gör jag inte.
Jag har inte sovit.
Reportrar campar utanför vårt hus.
Jag har betett mig gränslöst i klassrummet.
- Sam... - Nej, jag måste säga en sak.
Jag behöver...
Jag har älskat varje version av dig,
och det kommer jag att fortsätta med.
Ni står mitt i vägen.
Jag är vansinnigt kär i dig.
Jag håller mig till dig, det är jag 100 % säker på.
Men jag vägrar att hålla till godo med en del av dig.
Du måste hålla dig till mig.
Det ska jag.
Förlåt att det tog mig så lång tid att förstå det.
Jesse var rätt för mig en gång, men det är du nu.
Jag lovar att anstränga mig att vara rätt person för dig.
Nej. Var vem du vill.
Jag håller mig till dig. Inget du gör kan ändra det.
Jag åkte till Maine med Jesse...
Ja, ja. Ta det i parterapin.
- Okej. - Då så.
Vårt liv börjar nu. Tillsammans.
Du är en bra man.
Jag är okej.
- Whiplash. - Herregud, är du okej?
- Jag måste sätta mig. - Sätt dig.
- Det snurrar liksom. - Andas.
Flytta på er!
Ursäkta. Kan nån ringa ambulans?
Ja. Tack.
- Håll käften! Kör runt! - Jag ringer efter ambulans.
Kom igen!
- Det är ingen fara. - Flytta er!
- Jag älskar dig. Var är du? - Jag älskar dig också.
- Förlåt. - Ingen fara.
Jag vill bara vara nära dig.
Herregud.
TVÅ ÅR SENARE
Emma, jag har träffat nån.
Hon heter June.
Hon fick mig att våga mig ut i vattnet igen.
Men det känns befriande.
Jag simmar nästan varje morgon.
Enda sättet att få tillbaka mitt liv var att gå framåt.
Nu förstår jag att det var så det var för dig.
Att älska dig tog mig igenom mina mörkaste dagar.
Nu har jag en framtid på grund av det.
En framtid som jag upptäcker varje dag.
Och allt det,
har jag dig att tacka för. Kram, Jesse.
- Är allt bra? - Ja.
Allt är bra.
Har du bestämt dig? Jättebra.
Undertexter: Anna Norman
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir