Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tento film je opatřen pokročilou trackovací technologií
proti pořizování neautorizovaných pirátských kopií.
Jakékoliv pokusy o nelegální pořizování záznamu
nebo distribuci tohoto díla
mohou vést k vážným právním následkům.
Respektujte práci těch, kteří tento film vytvořili,
a užijte si jeho sledování v souladu s právními předpisy.
Děkujeme.
Ahoj!
Nečekali jste, že se někdy uvidíme v kině, že ne?
Filmy nám umožňujou vyprávět neuvěřitelný příběhy.
Příběhy plný bláznivejch zvratů
a dobrodružství.
V jedný věci jsou ale všechny filmy stejný.
Někde tam vzadu prostě víte,
že to jenom napsal scénárista doma z gauče.
Asi proto nejsem filmař.
Já měl zkrátka vždycky tak nějak raději tu obyčejnou nudnou věc zvanou...
realita.
Všechny ty filmy totiž po titulcích skončí.
Až odsud ale budete odcházet dneska,
tak to všechno teprve začne.
Ještě pořád nás nezavřeli.
Užijte si náš první
celovečerní film.
Ach!
Tady je totiž všechno dovolený.
Ve filmu můžete beztrestně dealovat drogy, honit se s fízlama,
nebo někoho jen tak popravit, aniž by to komukoliv vadilo.
Klid!
Všechno je v pohodě.
To byl jenom komparz.
Kurva, nemůže mě dabovat někdo jinej?
Tohle je strašný.
S dovolením.
Dámy,
sluší vám to.
No,
to je mnohem lepší.
Na tomhle mejdanu jsem byl před pár lety.
A odehrálo se tady něco, co mi na několik let změnilo život.
Už jste někdy přemejšleli nad tím, co byste udělali,
kdybyste se jedno ráno probudili a ocitli se ve filmu?
A co kdybyste si z něj něco mohli odnýst do reality?
Já bych asi vykradl banku nebo něco takovýho.
Potřebujem aspoň dva melouny, abysme to mohli rozjet.
To jste se posrali v kině? Oba jste magoři.
Ty si jako myslíš, že když ses dokázal nabourat
do nějakýho debilního kuchařskýho pořadu,
že se nabouráš do kasina?
Ale my to uděláme jinak, Ivo.
Donutíme je hrát podle našich pravidel.
Jasně, vole, budete mít vlastní pravidla.
Ale v krimu, vole.
Hele, asi máš pravdu. Možná jsme měli moc...
Moc velký oči.
Jo, zbytečně velký očekávání.
Asi je to celý blbost.
Jenom jsem zvědavej, vy chytráci,
který kasino vlastně chcete udělat?
Vy chcete cinknout nějakej vyjebanej fotbal?
Mám snad růžový špičatý mokasíny? Mám kšiltovku Borussie Dortmund?
- No nemáš. - Nemám! Jsem oblečenej normálně.
Elegantně.
Čumíš mi na řetěz?
To ne, já jenom koukám, jak vám zhubl krk po tý dietě.
Že jo?
Už jsem to zkrátil o dva kroužky. Můj cíl jsou čtyři, vole.
Ale o co jde, je to, že tohle je vkusnej řetěz.
Rozumíš? A s těma dementama od fotbalu,
s těma nechci mít vůbec nic společnýho.
Chtěl jsi dva melouny?
- Dva jsou v pohodě. - Dostaneš půl melounu.
Na.
Z melounovýho smoothie se stejně vždycky akorát poseru.
Tvoje holka je modelka, ne?
Počkej! Moc lidí to neví, ale už to dávno není jen sázkovka.
Mají ruletu online, blackjack online. I podělaný bedny online. Že jo, Steve?
Jo, jsou teď největší online kasino v Česku.
- To je Vendy? - Hm.
- V tom teď jezdí, jo? - Vozí mě, když nemám papíry.
A teď jim to bude ušitý přímo na míru.
Jo. Akorát potřebujeme prachy na kampaň.
- Ať se toho chytnou. - Máš tyhle rulety a píčovinky rád, ne?
Ví, že to auto budeme potřebovat?
- Ne. - Jste magoři,
ale tohle je docela dobrý.
- Chci dvacet procent. - Deset.
A beru si ten meloun.
Mám pro tebe meloun.
Jé, to jsi hodnej.
Ty jsi hodná, žes pro mě přijela.
Seš ten nejkrásnější řidič, kterýho mám.
Taky jinýho nemáš.
Tak jedem.
Připrav štáb. Zavolám ti.
Jé!
Ty jsi zlatíčko.
- Ty víš, jak moc miluju plyšáky. - Vím.
- Lásko? - Jo?
- Nevadilo by ti bejt chvilku bez auta? - Proč?
Potřebujeme něco natočit.
- Oukej. - Jo?
Jsme ready.
Tak jo, jdeme na to!
Kamera! Zvuk!
„Zakopal jsem auto“ poprvé.
Klap!
A akce!
Ahoj. Dneska vám chci říct něco, co nikdo neví.
Před pár měsíci jsem přišel o řidičák.
Tohle auto určitě spousta z vás zná.
Je to můj Range Rover Evoque.
Prožil jsem s ním část života a mám to auto fakt rád.
Nechci, aby teď někde jen tak stálo. A tak mě napadla taková věc.
Díky vám, kdo mě sledujete, jsem si ho já před lety mohl pořídit.
Tak já ho teď někomu z vás dám.
Tohle auto jsem schoval do lodního kontejneru.
A ten jsem před měsícem někde na území České republiky zakopal.
Jsou v něm klíče i velkej techničák. A když ho najdete, je vaše.
Stačí na tohle číslo poslal jedinou esemesku s vaším e-mailem.
To je vaše vstupenka do hry.
Máte na to čtrnáct dní. Pak registrace končí.
A ještě jedna věc, která vás možná bude zajímat.
V tom autě nejsou jen klíče a velkej techničák.
V kufru toho auta je jeden milion korun.
Hra začíná.
Stop! Dobrý! Bereme!
Tak jo, bando, musí to bejt v dojezdový vzdálenosti,
ale mimo civilizaci.
Žádný inženýrský sítě ani podzemní vody.
Tým Alfa si vezme tuhle oblast, tým Beta zase tuhle.
Chci, aby měl každej z vás oči na šťopkách. Je to jasný?
- Jsem tým Alfa. - To teda nejseš.
Steve bude tým Alfa a pojede na západ. My s Hášou se vydáme na sever.
Najít vhodný místo, kde by se dal nepozorovaně zakopat lodní kontejner,
není zrovna jednoduchej úkol.
Najezdili jsme stovky kiláků, až jsme narazili
na tenhle opuštěnej pozemek na samotě u lesa.
Splňuje všechno, co je k našemu tajnýmu zákopu třeba.
Má jenom jednu malou nevýhodu.
Jeho majitel žije s manželkou přímo tady.
Je mu něco kolem sedmdesáti a jmenuje se Lajner.
Sakra. Zvědavej děda.
Nesmí o tom nic vědět.
- Co s tím, vole? - Tak ho zabijem.
A zakopem ho vedle toho kontejneru.
To myslíš vážně, vole?
Co chceš dělat? To bude kráter jako kráva.
Je potřeba hodně lidí, těžká technika. Jen světel tam bude jak u filmu.
- Řekl jsi u filmu? - To jsem řekl.
Jo.
Naši právníci připravili rafinovanou nájemní smlouvu
na pronájem lokace pro účely natáčení historickýho válečnýho filmu.
Součástí tohohle bijáku je totiž scéna, pro kterou je nutný vykopat
pro vojáky menší okop, ze kterýho budou střílet.
No, a já to budu režírovat.
Tak jdem.
Dobrý den, Göring, těší mě.
- Göring, dobrý večer. - Lajner.
Klíče jsou...
Tak podívejte, máme tady,
co bysme my potřebovali ohledně tý smlouvy.
Je to krátkometrážní asi patnáctiminutovej film.
Potřebujem vykopat ten okop.
Ta ďoura jak bude veliká?
Ta díra bude nějakejch tři metry na šest,
hluboká třeba dva a půl metru.
- Dva a půl? - Dva, dva a půl, uvidíme podle situace.
Proč tak hluboká?
My tam do toho umisťujem takovou kapsli, takovej...
- Bunkr, jo? - Tak.
Který se vyndá.
A ono se to pak vyndá, zahrabe a pak ten poslední den se tam točí.
- Hele, to jsou vaše vlasy? - No.
- Co se vám nezdá? - Můžu?
Nechávám si to teda narůst, jo, ale...
- My umělci to tak máme. - No dyť to je v pořádku.
Prej, můžu se vás zeptat? To jsou vaše vlasy?
Do prdele, tak to mi zatrnulo, kámo!
- Jak sis to držel. - No sáhněte si.
Jeď, kámo, jeď.
No, prostě na další schůzky už jezdil Háša radši beze mě.
Budou asi takový zvláštní.
- Jsou šikovný. - Že má paruku?
Já ho znám pět let, a nevím. To jsou umělci, jsou prostě jiný.
Jsou šáhnutý.
Zdeněk Troška je taky takhle máklej, ale podívejte, co dělá za filmy.
Co všechno jsme museli udělat, aby ten člověk nezjistil,
že děláme, co děláme.
Tady je náš arzenál. Je to nabitý?
Dívej se na ty kuláky.
Všechno Rio. Všechno Rio, z Německa.
A aby tohle natáčení vypadalo věrohodně,
nechali jsme skrz externí produkci najmout pár lepších herců,
který byli ochotný pomoct mladýmu nadějnýmu studentovi režie
s absolventským filmem.
Točíte tady studentskej film.
Je to válka, točíme na různejch lokacích.
Moc nezabíhejte do detailů, ať nás na něčem neuvaří.
A tak sem tihle uznávaní herci dneska skutečně přijeli.
Jenom nemají nejmenší tušení, co se tady ve skutečnosti děje.
Cokoliv byste potřebovali, obraťte se na mě.
- Tady je nějakej catering. - Výborně.
Támhle jsou naše maskérky.
Přijde vám to dost šílený?
Tak za malou chvíli na sobě budou mít všichni nacistický uniformy.
No vidíte, já to říkal.
Existuje slušný riziko, že na tohle natáčení
by se mohl chtít zvědavej pal Lajner přijít podívat.
A aby nás nečekaně nepřekvapil,
tak jsme ho pro jistou nacastovali taky.
Odehrává se to uprostřed bitevního pole, kdy už ta válka skoro končí.
Je tady prostě Hitler, kterej zrovna dostal informaci o tom, že...
- Je všecko špatně. - Přesně.
Že maršál, kterej je měl přijet zachránit, zkrátka nepřijede,
a v ten moment prostě ten Hitler pochopí, že tu válku prohráli.
- Rozumím. - Jo?
Super, tak děkujeme moc.
Budem točit do tý doby, než bude unavenej.
Až bude unavenej, tak ho pošleme domů,
že je poslední klapka a může jít spát.
To bude naše chvíle.
Pojďme na to! Pan Lajner na pozici!
Kamera!
Jedna A poprvé.
- Zvuk! - Zvuk jede! Ticho!
A akce!
Všechno šlo kompletně do prdele!
A akce!
Všechno šlo kompletně do prdele!
- Akce! - Všechno šlo kompletně do prdele!
Do prdele!
Natočíme si poslední celek a je hotovo pro áčkový herce.
Všechno šlo kompletně do pr...
Teď ses přeřekl, ty vole.
- Vy zůstáváte, vy zůstáváte. - Ještě, jo?
Přesně tak.
Takže koupíte ránu, zdrháte, spadnete
a jste mrtvej.
- Kamera! - Jede.
A akce!
Líp spadnout, pane Lajner. Akce!
To není ono. Ještě jednou. Akce!
Znovu. Akce!
Pane Lajner, víc poválet. Stop!
Ještě líp spadnout. Akce!
Ještě to není dokonalý, máte na víc!
Já to z vás dostanu, pane Lajner, budete výbornej nacista.
Ještě jednou. Akce!
Stop!
Skvělý. Tak jo, děkujeme.
Hitler leží...
Děkujem. A Láďa může jít domů. Láďa může z placu. Děkujem!
Děkujeme, díky moc.
- Nemáte zač. - Skvělý to bylo, děkujem.
Akorát to dlouho trvá, jinak je to v pohodě.
Je to na dýl, no. My tady budem ještě do rána.
- To jsem tam nechal... - Tak jo, děkujeme.
Tak, a teď můžeme konečně začít dělat to, proč jsme tady.
Takže zatímco támhle kousek opodál děda spí,
tak jsme tady vykopali
tenhle masový hrob.
Jestli teď přijde, nevím, co mu řeknem. Tohle není tři na šest.
Potřebovali jsme to zvětšit, ten bunkr je velkej.
Řeknem, že se to prostě propadlo.
Jedem, jedem, hoši.
Máme lehkej skluz.
Jdem to poslat pod zem, kurva. Za chvilku svítá.
Á, pan Kazma osobně.
- Co to je? - Prachy.
- Málo. - Hele...
Mně je u prdele, jestli ti odlítky oknem taxíku,
nebo jsi je dal na tu svoji posranou nadaci.
- Je tam jednička. - Takže tam devět chybí.
Děláš si ze mě prdel?
Abys nezapomněl.
Úrok z prodlení.
Nekoupil sis víc, než trošku času. Takže je to pořád deset.
Prozradím vám tajnej recept na výrobu návnady pro velký ryby.
Základem je, aby vaše návnada vypadala důvěryhodně.
Budete potřebovat webový stránky,
komerční subjekty
a silný mediální partnery.
Někde zakopané je a není to jen další z vašich triků.
Přidejte celorepublikovou kampaň,
aby se o ní všechny ryby v okolí dozvěděly.
Jděte se podívat na jeho Instagram, protože teďka zakopal to auto.
Kazma nám změnil plány, jdeme hledat auto.
Vzal jsem si v práci na dva tejdny dovču.
- Seš blázen. - Někde v téhle zemi je zakopán Range...
- Kde to auto je? - Jeden milion.
Zakopat auto pod zem...
To, že zakopal své auto s milionem v kufru,
ví už taky celá republika.
Když se o něčem v rybníku hodně mluví,
připlujou se na tom vždycky přiživit i velký ryby.
Teď mě to začalo opravdu zajímat.
Posloucháte Evropu 2. A asi už víte, že Kazma zakopal svůj Range Rover.
Celý to zabalte do profesionálně právně zpracovanejch podmínek,
a máte hru postavenou přesně na míru tak,
aby na ni šlo vsadit.
Bingo.
- Co? - Je to tady.
- Vypsali to? - Vypsali to.
Vypsali to.
- Kdo to říkal? - Tys to říkal.
Kamčo?
Starej kouzelnickej trik přimět toho druhýho věřit,
že karta, kterou si vybral, byla jeho volba.
Tak jo. Co to tady máme?
„Kraj, kde se auto najde.“ Super. To potřebujem.
Víme, kde to je. Dáme to na Středočeskej, a je to.
Hele! Vypsali to i na to, kdo to najde.
- Kdo tam je? - Leoš Mareš, Řepka, Rittig.
Ty vole! Kluci tam maj smysl pro humor.
Na koho je nejmenší kurz?
Lubor Dědič.
Kdo je sakra Lubor Dědič?
Mezi sázkovejma kancelářema je něco jako celebrita.
Desítky let tady obíral český sázkovky o miliony.
Jeho fotka visí na zdi každýho debilního bookmakera.
Byl něco jako Lance Armstrong českýho sázení.
Akorát ho nikdy nikdo nechytl. A asi má ještě i obě koule.
Takže si to shrneme, jo?
Pobláznili jste celej národ nějakou dementní hrou
o nějaký dementní auto.
Namontovali jste do toho bambilion lidí,
teď to necháte nějakýho joudu vyhrát
a při tom oberete největší českou sázkovku o pár milionů, jo?
A oni vás nezavřou, jo?
- Jo. - Jo.
A potřebujete k tomu stejný cvoky, jako jste vy dva.
- Jo. - Jo.
Napadá vás někdo?
- Jo. - Jo.
Oukej, tak. Kdo nás dostane dovnitř?
Laco.
Největší lock picker, kterýho znám.
Ty vole, ten vypadá že otevře tak leda zámek na kolo
a ještě ho ujebe ocelovou trubkou.
Není to cikán?
- Je to bílej cikán. - Co?
Jako hodinky. Zase na šichtě, viď?
Víš, že dělám jen první středy v měsíci.
- Máme pro tebe malou prácičku. - Prácičku?
Snaží se bejt jako cikán, chápeš? Navíc
jednoho barevnýho ve filmu stejně potřebujeme.
Tak jo. Další je...
Čau, Ruslane. Pořád děláš frontu, aby to vypadalo, že máš narváno?
Kazmitch! Rád tě vidím, kámo.
Stav se za mnou, až tady skončíš.
- Tak co, půjdeme? - No co je?
- Maj ty holky vůbec občanku? - Odkdy tě zajímá věk holek na baru?
Já myslel, že seš spokojenej. S Vendy.
Tak kontroluješ občanky, nebo ne?
Co IT?
Znám jedinou šajbu přes kompy, která tohle dokáže.
Zdravím. Můžeme dál?
Tak prosím.
Hele, jestli něco potřebujete, tak já vám píchnu.
V klidu, Linuksi, posaď se.
A drž hubu.
Že jsi nám shodil server, když jsme launchovali novej merch,
jsem ti už odpustil.
- Nechtěl jsem tě poškodit. - Nepřišel jsem ti namlátit.
- Ale stálo mě to tehdá balík. - Všechno ti vrátím.
Dáte si něco k pití?
Já bych si dal kakao.
Sedni!
Plánuju menší akcičku.
A potřebujem někoho, kdo nám bude...
vařit kakao.
Nazdar.
Mám pro vás celkem zajímavej, ale riskantní podnik.
Pokud si myslíte, že tady vyhrajete Range Rovera,
v klidu dokuřte a běžte zpátky na vlak.
Komu přijde život příliš předvídatelnej a nudnej,
pojďte za mnou.
Pánové, tohle je největší online kasino v Česku.
Tak o tohle tady jde.
Online Monte Carlo v srdci naší podělaný republiky.
Určitě už v tom spousta z vás prachy nechala.
Předpokládám tedy, že nebude nikomu vadit,
když si teď pár drobnejch vezmeme zase zpátky.
Chci je stáhnout o deset míčů. Plus podíl pro každýho z vás.
Větší část práce už je hotová.
Vsadíme prachy z esemesek na lokaci, kde se ta kára najde,
a vybereme několikanásobek.
Jo, zní to jednoduše. Ale pokud to má klapnout,
musíme to udělat chytře a jako vždycky bejt pár kroků před nima.
Franku.
- Frank je naše eso v rukávu. - Ahoj.
Maj tam bezpečnostní systémy, který kontrolujou
podezřelý pohyby a velký sázky. Navíc je tam limit.
Vsadit naráz takhle velkej balík na jednu lokaci,
aby si toho nikdo nevšiml, je nemožný.
Musíme založit víc účtů. A všechny musej bejt ověřený.
Takže?
Takže budem potřebovat občanky.
Jsem zhubnul, no.
Potřebujem
hodně občanek.
Tak pojď.
Jedno starý přísloví praví, že za kolektivní zločiny
není zodpovědnej nikdo.
Na balík peněz, co chceme vybrat, musíme mít aspoň 400 účtů
ověřenejch přes mail a telefon.
Bude to vypadat naprosto reálně a věrohodně.
Jo, ale když hodně lidí vsadí na jednoho koně,
rozsvítí se to tam bookmakerům jak vánoční stromeček.
Proto musíme část peněz utopit
a rozesázet je i na místa, který nikdy nevyhrajou.
Zbytek vsadíme po malejch částkách na náš flek.
Tak malejch, že se jim tam ty světýlka nerozblikaj.
Část online přes VPN, část fyzicky na přepážkách.
Někdo litr z Aše, někdo pětikilo z Ostravy.
Máme tým lidí rozdělenejch podle různejch typů.
Bruneti, blonďáci, hubený, tlustý, Chlapi, ženský.
A takhle hezky potichu a nenápadně vsadíme v příštích čtrnácti dnech
celej ten balík na správnou kartu.
Na tu v našem rukávu.
Mezi desítkama tisíc sázejících
těch našich pár stovek sázek zpětně nedohledají.
Nezjistěj, kdo byl kdo. Nikdy nám to nedokážou.
- A zločin, který nejde dokázat... - Neexistuje.
Voilà.
A jak to, že o tom tolik víš?
Zapomněl jsem vám říct, kde teď Frank nově dělá.
Nechali jsme tam Franka před půlrokem zaměstnat,
bude nám hlídat bookmakery.
- Dobrý den. Jdu na pohovor. - Tak vítejte ve Fortuně.
Jak jsem říkal, větší část práce je hotová.
- Nikdo nic netuší. - Řekni jim o tý serverovně.
Serverovna, online archiv celýho jejich impéria.
Všechny sázky, veškerý kurzy a data jsou uložený v ní.
Musí je podle zákona schraňovat několik desítek let dozadu.
Jestli chceme vidět rozložení sázek na jednotlivý lokace,
musíme se tam napíchnout. Linuksi?
- Žádnej problém. - Ale jo, jeden jo.
Ty servery jim poskytuje externí firma.
Zjistím, kde to je, ale s tou svojí kartičkou se tam nedostanu.
S tím nám pomůže Laco.
Hned jak si z gatí vyndá to kovový těžítko.
Vrať to tam, kurva.
Sorry.
Trénuju.
Dobře. Někdo nějaký dotazy?
Nic? Tak jdeme na to.
Hej!
Nemůžete tam dát něco pořádnýho? Jdem do akce, sakra!
No, to je lepší.
Čistej vzduch. A akce!
- Stop. Počkej. - Co je?
- To říkám já, vole. - No, vždycky to říkáš ty, tak...
No, to říkám já, akci pouštím vždycky já.
Dobrý, no. Ty jsi šéf, já jsem jen manažer.
- Jo, já jsem šéf, ty manažer. - Dobrý, tak to řekni.
Čistej vzduch. Akce!
Čurák.
Co to kurva ten Linuks má?
Dyť se řeklo bez bouchaček!
Já vzal jenom kudlu, more.
Drž hubu, Laco.
Do prdele!
- Do píči! - Co je to tam za bordel, vy dobytci?
- Do píči. - Co to tam děláte, kluci?
Já vás vidím. Zavolám na vás policii.
Kurva. Máš tam ještě jednu, more?
Nemám.
- My jsme to... - Co?
- Ty, ehm, kominíci. - No.
Aha. Tak pojď, Maxíku.
Kominíka mi sežerou vždycky. Já nevím, jak je to možný.
Tak to netuším.
Chyba lana. Nechytila se kotva.
Jaká kotva, vy idioti? Je tam požární schodiště, ty vole.
Lez!
Ty píčo, já mám asi klaustrofobii.
Drž hubu. Nekecej a pojď.
Kluci, vedete si dobře. Pojďte dál.
Měly by to bejt první dveře nalevo.
Podle mapy bysme měli bejt tady.
Kurva, Laco, musíš hulit i v tý šachtě?
Píčo, jsem nervózní jak píča. Dělej, more!
Sekuriťák. Je tam sekuriťák.
Bacha! Je tam sekuriťák.
Píčo, kdy ses narodil?
Co to meleš? Otevři to, než někdo zase přijde.
- Klid, píčo! Nestresuj mě! - Dělej!
Do píči, to vidím poprvý!
Ty vole.
Dělej.
On to ujebal trubkou.
Ty vole! Tys to ujebal ocelovou trubkou.
Tohle jsme snad mohli udělat i na dálku.
To nám kámo nikdo nesežere.
Ale nejnovějším typem.
- Hustý. - Je to hotový.
- Rejžo, není to přehnaný? - Za mě dobrý, pokračujem.
Tak akční scéna.
Dobře, já ve filmu nikdy nebyl, vole, nebudu do toho kafrat.
Tak pokračujem.
MacGyver, vole.
Tak běž dovnitř, píčo, já to zatím navařím zpátky.
- Tak co? - Dobrý.
- Padáme? - Moment.
Hotovo.
Kde jsi byl tak dlouho?
Promiň, měl jsem práci.
- Já jsem na tebe čekala s večeří. - Hele, vynahradím ti to.
Zejtra vařím já, jo?
Počkej. Když jsem oblečenej jako fízl, můžeme si to rozdat?
Ne, hm.
- Tohle je podvod. - Trochu.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Omlouváme se, že rušíme u jídla, ale můžeme se vyfotit?
Promiň.
Tak pojďte, holky.
- Dobrý? - Děkujeme.
A to s tím autem, to je super.
Taky hrajeme. Poslaly jsme SMS a čekáme na indicii.
Jo? Děkuju. Tak hodně štěstí.
- Děkujem. - Čau.
Promiň.
Možná jsi mi mohl říct, že to auto chceš zakopat.
Všichni se mě na to ptají. Každej chce vědět, kde to je.
- Lásko... - Jen já o tom nevím vůbec nic.
Trochu se to utrhlo. Ale je to jenom hra.
Hele, za pár dní to někdo vykope, všechno to skončí,
bude to v pohodě, zase bude klid, věř mi.
To jsem ráda.
Třeba pak někdy budeš spát i doma.
Vždyť jsem ti říkal, že to auto musím jezdit kontrolovat jen v noci.
Jdou po nás, no.
Já vím.
- Jsi James Bond. - Hm.
Pardon. Pozornost pro dámu.
- Děkuju. - Prosím.
To jsi nemusel.
Tak, říkal jsem si,
jednou za čas...
Děkuju, že seš takhle pozornej.
Je fakt, že mě vždycky umíš překvapit.
Já si odskočím, jo?
Říkal jsem, že ty prachy snad sháním, do prdele!
Jestli se k ní jenom přiblížíš...
Ty si myslíš,
že budu čekat věčně?
Vole.
Nazdar, vole.
Začneš prvním polem, a skáčeš jako kůň.
Cyklicky doprava dolů.
Pořád dokola.
V tom je celá finta.
- To já nedám, vole! - Ruslane!
To je těžký, vole!
- Tak co, bando, všechno ready? - Jo, šéfe.
Všichni naši sázkaři jsou v terénu na pozicích.
Máme online přístup k rozložení sázek. Všechno běží.
- Franku? - U nás všechno čistý.
- Netušej, že se něco děje. - Stačí tvůj povel.
Oukej. Tak jo.
Jdeme na to za tři, dva,
jedna.
Pojďme to tam nasázet.
Je to tady.
Stovky našich sázkařů po celý republice vyrážejí do terénu.
Někdo litr z Aše,
někdo pětikilo z Ostravy.
Den po dni různý sumy po malejch částkách.
Mezitímco statisíce lidí netrpělivě čekaj na indicii,
aby vyrazili do ulic.
Posledních 48 hodin, a jdeme na to.
- Čekám na indicii a jdu na to. - Jak bude vypadat nápověda?
Když půjdete na to auto, tak musíte bejt nadržený a ztvrdlý
jako Rumcajsovo péro, když se Manka svlíkne!
Chci najít Kazmovo auto.
Musíme to vykopat!
- Chceme to auto! - Tak to koukej spustit!
Teď už nás nic nezastaví. To by musela přijít snad jen
celosvětová
apokalypsa nebo tak něco.
Ne, ne, ne, to ne.
Teď ne! Panebože.
- Vláda... - Do prdele.
...zakazuje volný pohyb osob...
Jsme se dostali až k těm 368 mrtvým denně.
Je potřeba na minimum omezit mezilidský kontakt.
Šíření koronavira, je to trestný čin.
A to byl ten moment,
kdy se zastavil celej svět.
Tak jo. Nikdo nesmí vycházet ven a všechny okresy jsou zavřený.
A to pro nás znamená co?
Pro tebe vlastně nic.
Nic novýho, vole, ty buď v klidu.
Kontejner je pod zemí, prachy jsou zčásti vsazený,
venku je celosvětová pandemie
a za 48 hodin má vyrazit do ulic statisíce lidí hledat tu podělanou káru.
- Steve. - Já jsem to říkal. Kdo to říkal?
- Kurva, já jsem to říkal! - Steve, klid! Buď v klidu, vole.
Zavři oči.
Nadechni se.
Tak.
Mysli na nějaký hezký místo, který máš rád.
Sluníčko, potůček.
Maliny se šlehačkou?
Co cejtíš?
- Pigi čaj. - Ty vole, jakej Pigi čaj?
Mně to může bejt u prdele, ale tohle je o kriminál!
V tolika lidech tady nemáme co dělat, do prdele!
- Kolik máme vsazeno? - Asi třicet procent.
- Co chceš dělat? - Já nevím.
Musíme to odpískat.
Přemejšlej trochu! To už teď nejde!
Já do lochu nemůžu, máma by mě zabila.
V lochu máš zadarmo žrádlo, Ubytko. Mně je to u prdele.
Do lochu nepůjdem, když nebudem dělat kraviny.
Jedinkrát na mě dej a poslouchej mě. Tohle už není prdel.
To jsou takový píčoviny, co na tebe hrajou!
To je zbytečně vyhrocený. Loch je úplně v cajku.
Za co, vole?
Všichni tady chcípneme, chápete?
Kurva!
Klid!
Ušli jsme kus cesty a všechny nás to něco stálo.
Pojďme hlasovat.
Říká se, že život je to, co se vám děje,
když máte zrovna jiný plány.
Byli jsme v tom namočený až po uši.
Daleko za bodem návratu.
A všichni jsme to věděli.
Stejně jako jsme věděli, že musíme něco udělat.
Protože neudělat nic je vždycky ta nejhorší volba.
Dobře.
Rozhodnu to já.
Vyspěte se, zítra vám dám vědět.
Ahoj. Pracovali jsme několik dlouhých měsíců,
abysme pro vás připravili hru, která u nás nemá obdoby.
Měla 12. října odstartovat.
Před jejím spuštěním byl vyhlášen nouzový stav
omezující shlukování většího počtu osob.
Tahle hra se ale odehrává tam venku. V opravdový realitě.
A je do ní zapojeno tisíce lidí z celé republiky.
Nebylo by rozumný teď pořádat tenhle hon.
Proto jsme se rozhodli start odložit, než se situace stabilizuje.
Stop! Balíme.
- Musíme to auto vykopat, vole. - Che!
- Ses posral? - Podívej se na to.
Nouzovej stav může trvat roky. Není to na to uzpůsobený, chápeš?
Navíc bude zima, kurva.
Shnije to tam i s těma prachama, chápeš?
Jak to chceš jako udělat?
- Je tam někdo? - Ano. Dobrý den, pane Lajner.
- To jsem já, Göring. - Co potřebujete, chlapi?
Já vám jenom chci říct, že dneska tady budem večer zase natáčet.
Ano.
Jdu se zeptat, jestli si v tom nechcete zahrát zase.
- To už je konečný? - Jo, tím končíme.
- Dobře. - Jo? Super.
Dobrý, pojďme na to. Pan Lajner připravenej?
Teď budete chvilku se zavázanejma očima. Tak hoďku a půl.
A dejte ruce dozadu, jste jako svázanej.
- Kamera! - Kamera jede.
29 B poprvé.
Akce!
Ty zatracenej zrádče,
řekni mi, kde jsi zakopal ten poklad!
Ty jeden prasopse!
Zkurvysynu!
Ve jménu Vůdce...
No do prdele.
To je takovejch třicet čísel propadlý.
Kde to je?
Ty bastarde!
Dobrý. Tak ještě jednou.
Tohle budem trénovat, dokud to nebude perfektní, jo?
Akce!
Ty prasopse!
Zkusíme to ještě jednou, potřebujem to dokonalý.
- Kamera jede! - 29 B počtvrté.
A akce!
Ty prasopse!
Ve jménu Vůdce.
Jdeme s tím co nejrychleji dolů, zabalíme to a hned odvezeme.
Pak ještě musíme zakopat tuhle ďouru.
A uvidíme, jak na tom to auto bude.
Doufám, že to není úplně na sračky.
Připravte se, hoši, hned jak to dosedne, musíme to zabalit.
Máme přehrazenou cestu. Kdyby tady někdo šel,
tak ho kluci na obou stranách tý cesty pošlou do pryč.
Pojďme balit!
- Jdem dolů! - Jedem, jedem!
Musíme to vzít, aby to nedostalo vítr za jízdy, aby se to nezvedlo.
Já myslím, že nám to asi takhle stačí. Výborný, pane Lajner.
Ty německý role vám strašně seděj. Budete hvězda, až tohle vyleze ven.
Tak jo.
Je to tady.
Ohohó!
Je tady.
A vypadá to,
že je úplně v pohodě.
Jako nový.
Uf! To jsem si oddychl.
Tady je to úplně fresh.
Ani necejtím, že bylo dva měsíce pod zemí.
Ohohó!
Oh!
Jsou tam.
Nikdo je neukradl.
Opravíme ten kontejner, vyztužíme to ocelovou konstrukcí,
celý to zaizolujem, aby to pod tou zemí
mohlo bejt klidně půl roku. Kdyby ten covid náhodou neskončil.
Tak jsme se pustili do práce
a auto, který tady tou dobou hledala celá republika,
jsme ve jménu hesla „pod svícnem je největší tma“
pečlivě ukryli na místo, kde by ho nikdo nehledal.
A mezitím, co se s tou károu lidi v obchoďáku fotili,
jsem se já odletěl na pár dní zašít na Kostariku,
abych vymyslel, co dál.
Dlužil jsem to sobě,
ale hlavně jí.
Za to, že to se mnou všechno zvládá,
za to, jaká je,
a za to, jakej jsem já, když jsem s ní.
Čekal jsem na ni celej svůj život.
A doženu všechno, co jsem nestihl.
A všechno, co jí dlužím.
Hned, jak tohle dodělám.
- Co to máš? - Mathesso. Zahrajem si?
Něco jako pexeso, ale chytřejší. S číslama a barvičkama.
Já nemám rád čísla.
Malý děti, který čísla ještě neznaj, se na tom učí násobilku, ani o tom nevědí.
Aha.
Tím pádem je to všechno posunutý.
Sudý souřadnice o dva a lichý o jedno.
A celkovej počet bodů je 21. To je číslo našeho vesmíru.
- Tak to zkusíme? - Co?
Jo, promiň.
Mě jenom něco napadlo.
Dobrý den, pane Lajner. Göring. Zdravím. Jak se máte?
Tady Lajner. Já bych se chtěl zeptat...
Ano, už se na tom dělá, je to všechno ve střižně.
Bude to skvělý. Byl jste výbornej esesák.
Ty seš fakt magor.
Dáme vám vědět hned, jak to bude hotový.
- Díky, nashle. - Na shledanou.
Pa.
Takže čtrnáctidenní dovolená se protáhla na tři měsíce, jo?
Kdo by řekl, že tady ten podělanej covid bude tak dlouho.
Víš, jak to vypadalo?
Jako že sis vybral prachy z esemesek a jel si zasurfovat na druhý konec světa.
Sundej to už do prdele, vůbec ti nerozumím.
Čau, brácho, rád tě vidím!
- Tak co, je něco novýho? - Celkem jo.
Mluvil jsem s Frankem.
Jak všechno stojí, nic se nehraje, není na co sázet.
Ale jakmile to rozjedeš, plánujou rozšířit sázky.
Na co to chtěj vypsat?
Na konkrétní město, u kterýho se to najde.
A budou na to mnohem vyšší kurzy.
Super.
Tak to tentokrát trochu otočíme.
Ohlásíme to, počkáme, na který města to vypíšou,
a pak budem mít pár dní na to, to v některým z nich poslat pod zem.
Ahoj. Tak jsme z nejhoršího pryč
a hra o zakopanej Range Rover může konečně...
To auto je někde venku pod zemí už přes půl roku.
A ujišťuju vás, že ho ještě nikdo nenašel.
To se ale už brzo změní.
Právě jsme oficiálně spustili odpočet do začátku hry.
A kdo ještě není přihlášený, má poslední šanci naskočit na vlak.
Možná si říkáte, že po půlroce pod zemí
už ta kára asi nebude taková voňavka.
Ale v kufru toho auta je pořád jeden milion korun.
A za to se dá pořídit přes 25 tisíc takovýchto stromečků.
Chci, abyste o tom přemejšleli a řekli všem, že jsme zpátky.
- Kazma je zpátky. - Už jsem myslel, že to nespustíte.
Nikdo ani netušil, že by tam to auto opravdu zůstalo
třeba třičtvrtě roku.
Konečně je to tady!
Dej mi to auto! A proč jsi byl půl roku na Kostarice?
Mě třeba daleko víc zajímá,
jak taková voňavka bude po tolika měsících pod zemí vypadat.
Potřebuju na půjčení bagr.
Já to tvoje auto tentokrát vykopu, i kdybych měl chcípnout.
Kladno. Musí to bejt Kladno.
Počkej, tam přece není největší kurz.
Já vím. Ale musí to zůstat ve Středočeským kraji.
Abysme nepodělali všechny ty lidi, co si na to vsadili před covidem.
- Oukej. - To je fér.
Máme na to jen pár dní, teď to bude lítat.
Tady. Tohle je ideální plac.
Tam? U obchoďáku? Mezi panelákama?
Steve.
Oukej. Ty jsi šéf.
Magor, ale šéf.
Linuksi, mrkni na inženýrský sítě a komu to patří.
Jasně.
Ještě že je sobota a nikam nemusíš.
Neboj, budem celý víkend jenom spolu.
- A objednáme si jídlo? - Objednáme si jídlo.
A podíváme se na nějakej film.
- A budeme tady. - A budeme tady.
Ne!
- To je z práce. - Hm.
- Musím si zavolat. - Hm.
Jeden rychlej call, jo?
Počkej.
- Ano. Ano, dobrý den. - Co chcete?
Já volám kvůli pronájmu...
- Já volám kvůli pronájmu pozemku. - Pozemku?
Ano. Já volám kvůli pozemku na Kladně.
No, dobrý. A co chcete?
No, krátkodobej pronájem bysme chtěli.
Ale já teď nemám čas.
Tak se za mnou zítra stavte do Orlové a řeknete mi, o co jde.
Nešlo by to až v pondělí? Já o víkendu...
Buď zítra, nebo nic. Až tady budete, zazvoňte na branku.
Ale nechoďte dovnitř, mám tady psy. Přijdu otevřít.
Dobře, no. My se tam stavíme.
A kde je prosím vás přesně ta Orlová?
Tak za tuhle blbou otázku máš fakt žlutou kartu.
Jestli chceš, abych si myslel, že jsi nějaká pražská píča,
tak takhle pokračuj, a ukážu ti takovej cirkus, že...
Rozumím, dobře, díky. Stavíme se, nashle.
Co je?
Ten pán říkal pražská píča?
- To říkal? - Hm.
Asi jo.
Nemohli jsme jet něčím nenápadnějším?
To je v pohodě. Típek je dobrej.
Je to předdomluvený, už to stačí jen doťuknout.
Tak tam běž ty, vole.
Mě kdyby poznal, tak je to celý v kelu, chápeš?
- Já nevím, Kamile. - Neříkej mi Kamile, kurva.
Já cejtím, vole,
to nedopadne dobře.
Pojď tam se mnou.
Steve, seš můj manažer, tak se seber a zařiď to.
- Nebuď furt posraný. - Já nejsem posranej.
- Seš posranej. - Nejsem posranej.
Ty seš posranej.
Steve, běž tam.
Fakt. Po telefonu byl milej, sympaťák.
No. Vyhov.
Pigi čaj.
Sympaťák.
Píčo!
Kurva.
Na ty psy jsem zapomněl.
Ježíši, to je debil.
Chelsea!
Arsenal! Na střídačku!
Co chcete?
Já jdu za panem Zvěřinou.
Ohledně čeho?
Pronájem pozemku.
Tak počkej, jdu pro tebe.
Zdravíčko.
Nic se pronajímat nebude, já jsem si to rozmyslel.
Jeďte domů.
Ale...
To bude jen taková malá kulturní akce.
- Jako že tam budete něco stavět? - Ne!
- A jezdit autama? - Nic velkýho. Pár aut.
Já pak nebudu vysvětlovat, že to tam je rozježděný jako v kurví kundě.
- Tam je tráva. - Pane Zvěřino.
Jaroslave. Malá akce, pro děti.
Nerozuměls?
Feťáku z Prahy, zpíčenej, mluvím já česky?
Ničím tam jezdit nebudeš!
Klid, všichni se uklidníme, zhluboka se
nadechneme, představíme si potůček,
maliny se šlehačkou. Hm?
Ty zkurvená malino, jestli já tam na tý trávě udivím jedno auto,
tak tě vezmu za gule a budu tě po tý louce tahat dodávkou!
Ty rezatej zmrde, je ti to kurva jasný?
Pardon.
Romane, podej lano.
Tak co?
- Co? - Máme to?
- Jo, dobrý. - Fakt?
- Máme to, jasně. - Týpek na balkóně moc nevypadal.
Ne, hroznej sympaťák. Nechtěl ani prachy.
- Perfetto. - Perfetto?
No, super.
Tak jedem.
Ty řídíš, vole.
Jo.
Tak jedem.
- Kolik jsi říkal, že tam bude aut? - Co já vím, kolik tam bude aut? Proč?
Jen tak.
Vlak se rozjíždí a už nejde zastavit.
Aby ta hra zůstala pořád stejná pro všechny
a nikoho jsme nepoškodili,
tak to musí zůstat ve Středočeským kraji.
Takže jsem na Kladně.
Kladno, to je to město.
Jakmile dorazíme na místo, tak všichni seděj v autech,
uzavřem si to tam, postavíme ploty
a začínáme natáčet průběh.
Ty lidi jak čuměj všichni.
Zavíráme, zavíráme plachtu.
Hele, na to, že to bylo takhle narychlo,
tak to není špatný.
Na velkou hru totiž potřebujete velký divadlo.
A velký divadlo
si zaslouží pořádný kulisy.
Tak jestli nám ty sázky na města teď zrušej,
tak jsme v pěkný kaši.
- Vleze si to tam? - Musí.
- Nic jinýho nám nezbejvá. - To už teďka fakt ne.
Ty krávo!
Akce Krtek. Můžem to spustit.
Vypadá to skvěle.
Tak jo, jdem to co nejrychleji schovat.
Jsme vevnitř. Je to v relativním bezpečí.
Teď to musíme dostat pod zem, to je fáze dvě.
Dobrý, můžem to zatáhnout.
Dobrý, kluci, pojďme s tím pod zem.
Máme problém. Před vchodem se tvoří fronta.
Tak je pošli do prdele, že se dneska nic nehraje.
Jsou tady děti z dětskýho domova. Je tady celá třída.
- To si děláš prdel? - To je víc jak třída.
Kdy budete otevírat?
Máš tady nějaký zvířata, vole? Slony nebo velbloudy, vole?
Ses zbláznil, ne? Žádný zvířata s sebou nemám.
- Kolik jich tam je, vole? - Kolem šedesáti.
- Já bych je poslal do prdele. - To bude okatý. Zaimprovizujem.
- To bude vypadat blbě, ty vole. - Židle máme, rekvizity máme.
Vezmem kluky, co stavěli stan, ty jsou šikovný.
Ty tam švihneš klauna.
- Děláš si prdel? - Nedělám.
Domů je poslat nemůžeš.
- Tak když to bude zadarmo, vole. - Jak zadarmo?
Ses zbláznil. Budeme vybírat normálně.
Je to proti světskejm zákonům, vůbec nevybírat.
Normálně se bude vybírat.
- Kolik chceš vybírat, vole? - Minimálně padesát.
- Třicet aspoň. - Čtyřicet, ale jsi zrůda.
Zavolej mi sem prosím tě cirkusáky, co stavěli stan.
Pojďme to vyzkoušet, co tam máme.
Ten program na pivním tácku?
Jednokolky, pak je klaun, házení nožem.
A pak je hola mop. Co je hola mop?
Dobrý, jasně.
Za pár minut sem začnou chodit lidi.
A nemáme nacvičený vůbec nic. Budeme prostě improvizovat.
Sháním kouzelníka.
- Na kdy? - Teď.
- Čau. - Čau, ty vole.
Na nic se neptej, bude to fofr akce.
Válečky, triangl, hula hop, to nevím doteď, co je.
Pak to balíme a padáme do píči.
Tak jo, bando, dlouho jsme to připravovali,
jeden jedinej den.
Jdeme na to.
Show time.
Dobré odpoledne, dámy a pánové, milé děti.
Vítám vás v našem cirkusu a přeji vám příjemnou zábavu.
Máma mi vždycky říkala, že jsem šašek a jednou skončím v cirkusu.
Jsme sice banda obyčejnejch gaunerů,
ale co bysme uprostřed naší supertajný operace neudělali pro děti.
A tak se toho dne stalo sto těchhle předškolních capartů
součástí největšího podvodu v dějinách.
Ještě že nemají občanky.
Za chvíli to bude hledat celá republika, a všichni tady na tom seděj.
A jejich rodiče vůbec netušej, na jak velkou show
je vlastně ve skutečnosti vzali. Za 40 korun docela slušný.
Všechno klape jako hodinky.
Volá mi ten správce, vole.
Co může chtít?
Ano, pane Zvěřino, dobrý den.
Feťáku jeden zkurvenej, rezatej, co je tam za zpíčený cirkusáky?
Ne, to bude asi jenom nějaký nedorozumění.
Já jsem ti říkal, že tam nic dělat nebudeš!
Ty tam na mě hezky počkáš, ty koště!
- Ne... - Romane!
Zavolám fízly, táto.
Do prdele. On sem jede s policajtama, vole.
Jedou sem benga, kurva. Kde je Patrik?
Patriku, balíme stan a padáme do prdele.
Stavěj tam, jezděj tam, hajzli jedni!
Vážení návštěvníci, omluvte nečekanou změnu programu.
Dnešní vystoupení se přesouvá na neurčito.
Prosím, opusťte cirkus.
- Hajzli! - Já ho vykuchám!
Odlifrujte ty lidi z toho šapitó!
- Mami, já nechci domů! - Děláme, co můžem...
Celou dobu mu říkám, kurva, že se tam nic stavět nebude!
Já chci do cirkusu!
Feťáci z Prahy! Ty píčo, to je hrozný!
Pražák vypíchanej, s každým vyjebat!
Budu si na vás stěžovat! To je strašný.
Všechno sbalte a jdeme do hajzlu.
Komedianti posraný!
40 korun v hajzlu.
Já tě na tý louce pohřbím, ty píčo!
Dámy a pánové, show skončila. Mizíme odtud. Dobrá práce.
Jedem.
Jedeme domů.
No, to je v prdeli, kurva.
Do hajzlu!
Pojďte! Říkám vám, že mi hlásili, že tady
před chvílí stál cirkus.
No podívejte se na to! Celý je to zoraný!
To je hrozný! Do prdele!
Ty vole, Steve,
říkals, že je ten pozemek na akci pronajatej.
No, to jsem lhal.
Jé, ty už seš doma?
- Ahoj. - Ahoj, Steve.
- Ahoj, lásko. - Ahoj.
Co to tady máš?
- Kde? - Tady.
To je rtěnka?
Ale ne.
Měli jsem vystoupení pro děti.
- Aha. - Neboj.
Hele.
Lásko, musím ještě se Stevem
něco zařídit. Jo?
Jsem James Bond.
- Tak pa. - Já vím. Pa.
Hra začala.
Na statisíce telefonních čísel jsme rozeslali SMS s indicií.
Jakkoliv divně to teď zní,
vemte jakýhokoliv plyšáka, zabalte ho do krabice nebo igelitky
a odneste na nejbližší výdejní místo Zásilkovny.
Statisíce lidí nám posílalo plyšáky, že jsme je brzo neměli kam dávat.
Dámy a pánové, tohle je největší unboxing na světě.
Přišlo nám jich přes milion.
A takhle vás ta hra posílala v realitě dál a dál.
Za každej splněnej úkol jste dostali další indicii.
Některý nápovědy byly na ledkách, některý v rádiu,
v televizi, v novinách, na billboardech.
A posledním bláznům, který se dostali nejdál, jsme je shazovali z letadla.
Českej sen. Jako od Klusáka.
Pět lidí, který prošli hrou nejrychleji, jsme vybrali do finále.
Tak jo. Finalisty máme,
teď už to jenom někoho z nich nechat vykopat, a je to.
Ale musí se o tom dozvědět bookmakeři.
Jen když se to oficiálně najde a ukončí, můžou vyplatit výhry.
- Takže veřejně. - Přesně.
Tak uděláme malou akcičku.
A pozvem tam média.
Chci to vysílat živě.
Mám tady pár lístků na show, jakou jste ještě neviděli.
Válka lopat a bagrů v přímým přenosu.
A na konci jeden vítěz.
Velký finále vykopávání auta live.
- Tě Zvěřina zabije. - Ale prvně tě dá sežrat psům.
Ten vygumovanej fotbalovej magor si to už bude hlídat.
Takže hlavně rychle a nenápadko.
- Uděláme to v neděli. - V neděli?
Obrovský úspěch! Česká reprezentace postoupila.
V neděli.
Pojďme ke slosování rádia Kiss o dva lupeny na nedělní zápas
české reprezentace v osmifinále Eura.
Voláme výherci, který poletí už tuto neděli gratis do Budapešti
na tento důležitý zápas.
No? Chelsea, sedni! Kdo volá?
- Tady Roman Anděl, rádio Kiss. - A co chcete?
Právě jsi vyhrál dva lístky na nedělní utkání české reprezentace.
A není to nějaká cypovina? Já jsem se do žádný soutěže nehlásil.
Tohle žádná volovina není. Jardo, tvoje číslo bylo vylosováno
a vypadá to, že je to tvůj šťastný den.
Jestli to fakt není nějaká pitomina, tak já bych i jel. Kolik máte lístků?
Dva lupeny. A jsou tvoje.
Ty vole! Tak já tam vezmu i synka.
Romane!
Češi, píčo! Češi, píčo!
Bory šumí
po skalinách.
V sadě skví se jara květ,
zemský ráj to na pohled.
To bude nářez.
- Češi! - Češi!
- Dobrý den. Máte pivo? - Ano.
- Výborně. - My vám vypijeme celý letadlo s tátou.
- Je to pěkná robka, že? - Češi, do toho!
Chceš k okýnku? Stejně hovno uvidíme.
To je jedno, kdo tam bude sedět.
Jdeme udělat velký finále, ať to ve Fortuně viděj,
a pak se půjdem věnovat naší práci. Jdeme na to.
- Pivíčko! - Děkujeme!
Češi, do toho!
Tohle je ideální kouřová clona. To nikoho nenapadne.
Konečně nějaká pořádná akce, kurva!
A pravidla týhle akce jsou jednoduchý.
Kdo z pěti finalistů narazí na kontejner jako první,
auto s milionem v kufru je jeho.
Všechno podle pravidel, pod dozorem rozhodčích, médií...
Veřejná informace už teď je, že je to na Kladně.
...a přihlížejících diváků.
A po několika hodinách ustavičnýho hrabání a kopání,
kdy už byla ta louka rozježděná jako klín placený společnice,
to jednomu ze soutěžících udělalo cink.
Dámy a pánové.
Seš na správným místě, byl to kontejner.
A Range Rover a jeden milion korun je v tuhle chvíli tvůj.
Vážně?
Moje auto vyhrál jeden z vás.
Soutěžící Kuba odněkud ze Sokolova.
Gratuluju, Kubo. Zažilo se mnou spoustu věcí.
Ale teď bude mít za sebou i milionovej příběh.
Je čas ho všem ukázat.
Protože na tomhle hřišti se dneska hrajou dvě hry.
Kazma základně. Tak co, už nám to tam teče?
- Přepínám. - Furt nic. Co u vás?
Zvěřina nás zabije, ale kontejner už je venku.
Oukej.
A tak onu neděli na louce u Kladna nakonec nevyhrál jenom Kuba.
Je čas na poslední kouzlo.
Ty kráso, už to lítá. To se posereš.
- Tak co, Linuksi, máme prachy? - Máme hodně prachy. Máme dost.
Dámy a pánové, jdeme do finále!
Range Rover, kterej byl téměř rok pod zemí, je tady!
Auto je voňavé, čisté, neporušené!
Klidně to ukonči a můžete se vrátit. Myslím, že máme hotovo.
Chci, abys věděl, brácho, že když v životě něco chceš,
jdeš si za tím
a podstoupíš všechny překážky a hodně toho obětuješ,
tak to na konci té cesty opravdu můžeš mít.
Takže si to shrneme, jo?
Pobláznili jste celej národ nějakou dementní hrou
o nějaký dementní auto.
Namontovali jste do toho bambilion lidí,
teď to necháte nějakýho joudu vyhrát
a při tom oberete největší českou sázkovku o pár milionů, jo?
Jo.
A nezapomeňte, že všechno, co jste dneska viděli,
je možná ještě trochu jinak a není to všechno.
To je všechno. Ahoj.
Hustý!
Tak co, máme radost?
No, jo. Jak se zvedly kurzy na ty města, tak jsme počítali s průměrným kurzem,
a podařilo se nám docela vychytat timing, než to šlo dolů.
Co to znamená?
- Přiteklo trochu víc, než jsme mysleli. - Kolik?
Aktuálně máme na 495 účtech přesně
29 milionů
935 tisíc 568 korun.
Do prdele.
Víte, co to znamená?
Že máme prachy!
Třicet mega...
Hurá!
Třicet mega, píčo!
Ticho!
Co tady děláš?
Volala jsem ti. Asi stokrát. Tak mě napadlo, že budeš tady.
Já vím, promiň. Měli jsme těžkej den a ještě tady něco doděláváme.
Proč seš tady?
- Vy jste na to vsadili? - Vsadili?
- Ne, lásko, to je jenom... - Věděli jste to dopředu.
- Děláte si srandu? - Zlato.
- Není to tak, jak to vypadá, jo? - Vy jste ukradli 30 milionů?
Já vím, že to zní šíleně a že je to hodně, ale to bylo
omylem.
- Takže tohle bylo omylem! - Omylem, no.
Ty prachy ti úplně vymyly mozek.
Tak proto celý tohle divadlo.
Zlato, poslouchej mě. Urvalo se to, mělo bejt mnohem míň.
Míň.
Je to jen sázkovka, denně obírají lidi o takový prachy.
Ty mlč, prosím tě!
Vždyť je to normální podvod.
Ježíši.
Vendy, počkej!
Kamile, uvědomuješ si, do jaký situace mě tímhle pořád stavíš?
Pořád se kolem tebe něco děje. Pořád nějaký akce, průsery.
Já vím.
Pořád je něco přednějšího než já.
- Tak to není. - Já si myslím, že je.
Že ty seš prostě takovej.
A že jinej už nebudeš.
Ale já už na to nemám.
Já končím.
A já jsem to
všechno dělal pro tebe.
- Jak to myslíš, žes to dělal pro ni? - Co?
- To je fuk, to nech bejt. - To teda není fuk.
- Jak to myslíš? - Nech mě bejt, není to tvoje věc!
Kurva, Kamile!
Já nejsem jen tvůj podělanej manažer a ty nějaká hvězda!
Jsem hlavně tvůj kámoš a parťák!
Tak mě přestaň srát a řekni mi, o co jde.
Sedni.
Pamatuješ, jak jsem ti kdysi říkal, že jsem byl na tom večírku a
skončil jsem tam v autě s tou hosteskou?
- No, pamatuju. A? - Tak já právě moc ne.
Byl jsem namol. Něco jsme tam spolu asi měli a...
Tohle nejde.
Já mám holku. Počkej.
Počkej.
Někdo nás tam fotil.
To je zmrd.
Ten hajzl mě začal vydírat. Chtěl deset mega,
jinak že to pošle Vendy a půjde s tím ven.
Co to je kurva zač, ten týpek? Deset mega.
Jestli to je nějakej fotograf, tak to vyřídíme jednoduše.
Sedí na vysoký pozici v jedný z největších sázkovek.
Jeho žena údajně pracovala na Primě, když jsme udělali to „Prostřeno“.
Je to osobní.
Ten chlap mě nenávidí.
Dlouho jsem přemýšlel, co s tím, a
pak mě to napadlo.
- Dát mu jeho vlastní prachy. - Jo.
- Franku? - Máme problém.
- Nemůžem ty prachy vybrat. - Jak to kurva myslíš?
Řeknu ti to osobně. Přijeď, hned. Čekáme tady.
Tak co, jsme v prdeli?
No, docela jo. Podle novýho loterijního zákona
musej mít všichni hráči ověření přes Bank ID.
Co to sakra znamená?
Pro vyplacení peněz z těch registrovanejch účtů
k nim teď musíme mít i ověřený bankovní účty,
který jsou na stejný jméno jako registrace.
Takže ty prachy sice máme,
ale visej na 400 účtech u nich a my je prostě nevyberem.
Můžeme je akorát na něco vsadit.
- To jsme jako nevěděli dřív, kurva? - Ne. Je to novinka.
Překopali celej systém, nikdo s tím nic neudělá.
Co budeme dělat?
Nevím, co budeme dělat.
Ale vím, kdo bude vědět.
Desítky let tady obíral český sázkovky o miliony.
Jeho fotka visí na zdi každýho debilního bookmakera.
Tak proto mi tohle všechno říkáš.
Potřebuješ píchnout.
Jo, potřebuju to pomoct vytáhnout.
Kolujou o tobě legendy, ty jedinej to prej dokážeš.
S někým cizím byznys nedělám.
Jsem v důchodu, gamblím si už jen pro radost.
Příběh dobrej, ale zkus někoho jinýho. Držím palce.
Ivo říkal, že máš s nima nevyřízený účty.
Visí to ve Fortuně.
Ve Fortuně?
Jo. Vypsali to tehdá i na tebe.
Asi si mysleli, že už seš odepsanej.
Mám to tady rád.
Mezinárodní vody.
Daňový úlevy, spousty peněz a zákony na gembl.
volný jak starý kšandy.
Říkáš, 400 účtů a 30 mega?
Necelejch třicet.
To si jako myslíš, že vytáhnu kouzelnej kufřík,
udělám abrakadabra, a máš prachy?
Víš, co je to sure betting ?
- Kurva, měli jsme ho fakt zabít. - Koho jsi měl zabít?
To je jedno, to neřeš.
Surebet je sázka na jistotu.
Podej mi kouzelnej kufřík.
Tohle asi není z Alzy, že ne?
Musí se to všechno přesázet, přelejt jinam.
Zabere to nějakej čas a o pár drobnejch možná přijdeš.
Pak si uděláme malej vejlet.
Dostaneš to v cashi. Seš s tím oukej?
Cash je v pohodě.
Abrakadabra.
Život umí bejt někdy fakt šílenej.
Musíte bejt jenom ochotný dělat šílený věci.
A nepřestat hrát, i když vám zrovna osud rozdává blbý karty.
Vždycky se dá najít způsob,
jak zahrát i se špatnejma kartama dobrou hru.
Mohl bych vás hodiny zatěžovat složitejma matemetickejma
rovnicema a systémama, abych vám vysvětlil,
přes co všechno to ten blázen přesázel, nacedil,
ale stejně byste to asi nepobrali.
Důležitý je, že to ten magor za těch pár dní nějak fakt dokázal.
A že mám teď na cestě domů svýho Jacka s colou
a krásně vypranejch, voňavejch 27 mega
v jednodolarovejch bankovkách.
Proč v jednodolarovejch?
To ví jenom Lubor. A je mi to doslova ukradený.
Takže teď už se jen dostat domů, políbit svoji holku,
krásně se po dlouhý době vyspat, ráno vyplatit toho grázla
a začít žít konečně ten obyčejnej normální život.
Jo, byl by to pěknej happy end.
Ale život si občas píše svoje vlastní příběhy.
Panebože.
Už chápu, proč jsi na mě neměl čas a kde jsi trávil celý ty noci.
Vybral sis. Měj se moc fajn a ONEMANSHOW zvládni.
Však o to ti vždycky šlo na prvním místě.
Svůj novej objev si užij.
Moc jsi mě zklamal. Nekontaktuj mě, prosím,
už ti nevěřím a nechci nic slyšet.
Ten hajzl!
Nedokážu se přes to přenýst.
Sbohem.
Vendy.
Dlouho jsem si myslel, že jsem to všechno dělal pro ni.
Bylo to naivní.
Většina lidí by to asi řešila jinak, ale já v tom viděl další výzvu.
A když přede mnou nějaká stojí, tak si zkrátka nemůžu pomoct.
Jsem už prostě asi takovej.
A co ostatní?
Frank dal v práci výpověď, ale byl tak dobrej,
že ho přetáhla konkurence a dělá manažera pro jinou sázkovku.
Laco si otevřel svoji trafiku, aby měl do konce života co hulit.
Linuks se odstěhoval od mámy a začal bydlet
u Ruslana.
A Háša mi pomohl s tou hromadou plyšáků.
Věděl jsem, že s nima jednou udělám něco dobrýho.
A nebylo o čem se rozhodovat.
Odvezli jsme je na Ukrajinu, když vypukla ta zkurvená válka.
Tady je tenkrát dětskej svět prostě potřeboval nejvíc.
Děkujeme, že na nás myslíte.
A za to patří vám všem, kdo jste je poslali, velký dík.
S těmi plyšáky jste nám věnovali i kousek srdce.
No, a jestli se ptáte, jak jsem se vypořádal s ním,
vlastně nijak.
A už na tom nezáleží.
Ale není tam moc lidí, který nosej každej den žlutou kravatu.
On to s ním teď život nějak vypořádá sám.
Byla to ta nejlepší holka, kterou jsem znal.
Zmizela mi ze života tak rychle, že jsem jí nestihl nic říct.
Chyběj mi kočky.
Lidi často opouštějí vztahy, aniž by si vyslechli příběh toho druhýho.
Život není film a vím, že nic nejde vrátit zpátky.
Ale napadlo mě, že by to mohl bejt dobrej způsob,
jak jí jednou tohle všechno říct.
Chci, aby se dozvěděla, jak to celý doopravdy bylo.
A jak to chceš udělat?
Chci, aby to viděli všichni.
Když to uvidí hodně lidí, tak se to k ní dostane.
Zbláznil ses? Jestli s tímhle půjdeme ven, ve Fortuně to uviděj.
A co když to všem ukážeme tentokrát trochu jinak?
Jak jako jinak?
Na jediným místě, kde můžete beztrestně dealovat drogy,
honit se s fízlama,
nebo všem ukázat, jak jste obrali sázkovku.
Takže pokud teď sedíte v kině,
viděli jste pravděpodobně jen další vymyšlenej příběh,
kterej napsal scénárista doma z gauče.
Možná se to nikdy nestalo.
Ale možná v tom jenom teď prostě všichni jedete s náma.
Tohle je 22 milionů korun v jednodolarovejch bankovkách.
Představte si, co všechno bych s tím teď mohl udělat.
Zahrajem si poslední hru.
Ty prachy jsem zamknul v tomhle trezoru.
Abyste se k nim dostali, potřebujete kartu a správný heslo.
Kartu, kterou teď máte pravděpodobně ve svý kapse.
Rozdistribuoval jsem je v kinech po celý republice.
Heslo tý karty je desetimístný číslo.
A každej z vás na něj teď může přijít.
Stačí jen rozluštit tuhle šifru.
Není jednoduchá.
Ale to, co jste právě viděli, ve skutečnosti nebyl film.
Je to návod.
Ten trezor je někde tam venku.
Kdo na něm zadá správný heslo jako první,
všechny ty prachy jsou jeho.
Ale pospěšte si, čas běží. Nebude tam stát věčně.
A v oběhu je i jedna karta, která nepotřebuje žádný heslo.
Možná je to ta vaše.
Milion dolarů je spousta peněz.
Ale taky spousta zodpovědnosti.
Zkuste si, jaký to je, je mít.
A my se všichni podíváme, jestli jsme vás za ty roky něco naučili.
- Lajner, prosím. - No, dobrý den, pane Lajner.
- Ano? - Tak už je to konečně venku.
Vážně? A kde se to bude vysílat? To půjde v televizi, anebo v biografu?
Můžete se na to se ženou přijít podívat.
- To je neuvěřitelný. - Jo, je to v kinech.
Paráda, tak se s manželkou půjdem podívat.
Tak se moc těšíme. Děkuji moc a na shledanou.
Všechno šlo kompletně do prdele!
Tenhle boj si nemůžeme dovolit prohrát!
Musíme přijmout jasná opatření.
Jürgene, Stefane, Hansi, Fritzi, Franzi.
Tahle posraná válka pro vás skončila!
Táhněte domů!
Kurva!
Vy tři, co jste zůstali...
Ne!
Hermane?
Běž beze mě,
já to nedám.
Ne, bez tebe nepůjdu.
Chtěl jsem ti něco říct...
Hermane!
Ne!
Hermane!