Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bok.
To je zahod.
Bok. -Kako si?
Dobro.
Skidaš čarape i cipele? -Da, uvijek.
Dobro je, zar ne?
Spremni smo kad i ti.
Tako pokazujem da sam spreman. -Sjajno.
Otto? -Da.
Moraš nam pročitati nekoliko rečenica za početak filma.
Dobro.
Bit će na samom početku dokumentarca.
Objasnit će tko si.
Tko sam. -I o čemu je dokumentarac.
Može? -I koji je moj lik.
Ti si ti u dokumentarcu.
Tako je. -Ali možemo to istražiti.
Najprije pročitaj rečenice, pa ih možemo promijeniti.
Mogu pokušati. -Spreman?
Ime mi je Otto Baxter.
Snimaju me otkad sam bio dijete.
Ni ne znam koliko sam puta bio na TV-u.
Bok! Uđite!
Pomalo sam otvoren.
Malčice sam vrlo duhovit.
Katkad znam biti drzak.
Jesi li za ples, draga moja?
Posljednji dokumentarac
snimili su moji prijatelji Pete i Bruce kad sam imao 21 g.
Pratio je moj pokušaj da se prvi put poševim.
Bilo je jebeno dobro. -Baš tako.
Svi su me ti dokumentarci pokušali razumjeti,
ali u tome nisu uspjeli.
Sad kad sam stariji,
Pete i Bruce jebeno su naporni.
Mislim da ne piše baš to.
"Pete i Bruce moraju me razumjeti."
Sad kad sam stariji,
Pete i Bruce moraju me razumjeti.
Oni su važan dio mog života.
Morat ćemo ti pomoći da doneseš važne odluke.
Riskirat ću.
Riskirat ćeš s nama? -Da, hoću.
Ako ti pomažemo odlučivati o tvojem životu,
onda moramo shvatiti što misliš o svojem životu.
Jesmo li ti dosadni, Otto?
Obožavam filmove.
Volim razgovarati o njima s Peteom i Bruceom.
Zamolili su me da napišem i režiram
dramu o svojem životu.
Bit će to moja priča koju ja prepričavam.
Snimiti film velik je izazov.
Kad snimate film, radite li to za druge?
Brine li vas njihovo mišljenje? Ili ga snimate za sebe?
Retardirani koje je moguće uvježbati ne mogu svladati akademsko gradivo.
Čitat će sporo i otežano.
Moramo postaviti realne ciljeve
koji im neće biti previsoki.
Snimam filmove o onome što želim biti.
Svoj život i maštarije proživljavam kroz filmove.
Završilo je snimanje "Umobolnice za lutke",
autobiografskog filma strave scenarista i redatelja Otta Baxtera.
U filmu glume Paul Kay, MyAnna Buring, Dexter Fletcher i Adeel Akhtar.
Otto Baxter kaže da je prvi scenarist i redatelj s Downovim sindromom
koji je snimio takav film, ali nada se da neće biti posljednji.
Ako mentalno retardirani smatraju da mogu obavljati korisne poslove,
neka se bave najjednostavnijim ručnim poslovima.
Takvi zadaci ne zahtijevaju prosuđivanje ni odlučivanje.
Svatko tko je imao čast režirati film
zna da je to poput pisanja "Rata i mira"
u autiću za sudaranje u lunaparku.
Ali kad napokon uspijete,
malo je koji užitak ravan tom osjećaju.
Pozdrav svima!
Zavalite se i uživajte u "Umobolnici za lutke"!
PET GODINA PRIJE
Pozdrav! Dobili ste Otta Baxtera.
Ostavite poruku nakon signala.
KUĆA TISUĆU TRUPALA
Bok, Otto. Bruce je.
Samo da znaš, Pete i ja dolazimo k tebi oko 11 h.
Rano krećemo. Nadam se da si budan.
Radujemo se početku.
Danas se moramo dogovoriti kakav film želiš
i kako želiš ispričati svoju priču.
Vrlo uzbudljivo. Vidimo se uskoro.
Bok!
Sigurno se još nije ustao.
Isuse!
Užas.
Ti si poput naporne ose.
Dobro.
Zamisli da si u filmu. Dočaravaš nam scenu.
Kao scenarist i redatelj, to ti je zadaća.
Redatelj sam. -Jesi.
Govorim vam što raditi. -Drži se teme.
Ti začepi. A ti mi napravi sendvič sa slaninom.
Već vidim kamo ovo vodi.
Držimo se teme. -Držimo se teme.
Mogli bismo... Slobodno reci što misliš.
Pretresimo zamisli. -Može.
Sjeti se nekoliko nezaboravnih trenutaka iz svog života.
Otkad si se rodio do danas.
Počnimo s tvojom prvom uspomenom.
Moja je prva uspomena da su me pokupili u školi.
Ozbiljno? -Da.
Koliko si imao godina?
Mislim da sam imao 19 ili 16.
Prva ti je uspomena iz 16. godine?
Imao sam dvije godine. -Dvije.
Škola je dobra...
Otkad te poznajemo, izbjegavao si
razgovor o teškim i izazovnim trenucima iz svog života.
Je li to istina? -Jest.
Često smo razgovarali o filmu, glazbi
i djevojkama.
Ti govoriš o njima. -O najboljih pet ili deset.
Dok smo pisali scenarij za film, mogli smo razgovarati
o izazovnim trenucima tvog života.
Uspio sam.
OTTOVA ŽIVOTNA PRIČA KNJIGE S FAKSA I PREDAVANJA
Priča o mojem životu.
Dovraga.
Adam Ward.
To sam ja.
Tako su te nazvali kad si rođen? -Da.
Dražesna fotografija.
Evo Otta s mamom Alex.
Odrekla me se.
Zašto se nije mogla brinuti o tebi?
Imam Downov sindrom.
Evo Lucy.
Lucy je moja prava mama.
Ona me htjela. Spasila me.
"Hvala vam što ste mojem sinu pružili priliku za budućnost."
Živio sam sa svojom mamom Lucy, starijim bratom Jamesom
i dvojicom mlađe braće, Titusom i Raffeom.
Svi smo živjeli zajedno u nakrivljenoj kući u Oxfordshireu.
Sviđa mi se to s nakrivljenom kućom. -Da kažemo da imaju Downov sindrom?
Da. Svi imaju Downov sindrom.
Zašto te Lucy usvojila? -Ne znam.
Usvojila vas je četvoricu. -Tako je.
Većina bi se uplašila odgajati dijete s invaliditetom.
Samo se posebna osoba može dobrovoljno javiti za takvo što.
Lucy Baxter usvojila je takvu djecu
i sama se brine o njima.
Osim što je mlada, lijepa i neudana,
Lucy Baxter majka je dvoje usvojene djece.
Obojica imaju Downov sindrom, ali Lucy je htjela djecu s posebnim potrebama.
Mislim da je uzbudljivo uzeti takvu djecu, još dok su malena,
i odgajati ih kao da su normalna, uključena u našu kulturu.
Mogućnosti su beskrajne. Tko zna što će se dogoditi.
Tko zna kako će ispasti.
Prljav si po licu.
Ljudi oko mene bili su iznenađeni.
Majka me htjela odgovoriti od toga.
A moja je baka rekla da me nijedan muškarac neće pogledati
ako usvojim dijete s Downovim sindromom, što mi je bilo zanimljivo.
Mislim da se to dugo u meni kuhalo.
Htjela sam oteti neke ljudi iz bolnice u kojoj sam radila i volontirala.
Imala sam 17 godina.
Pohađala sam likovnu akademiju. Tražili su volontere za likovni tečaj
s pacijentima u bolnici Royal Earlswood.
Uživala sam provodeći vrijeme s njima.
Onamo sam odlazila 25 godina.
Bili su to važni ljudi.
Bila sam u skupini mladih volontera.
Htjeli smo im pružiti nešto više.
Trudili smo se da ih ne sažalijevamo.
Uživali smo u njihovu društvu. Uvijek smo se smijali s njima.
Ne želite da vam netko pruži milostinju, osobito kad ste dijete.
Očekujete da ćete imati prijatelje kojima ste dragi i vole biti s vama.
Voljela sam i još volim ljude s Downovim sindromom.
Tijekom svojih prvih 17, 18 godina života,
nisam upoznala nikoga s Downovim sindromom. Bili su posve drukčiji.
Bila je to drukčija...
Nismo se družili s njima.
Oprostite, snimamo emisiju o mongoloidnoj djeci.
Što mislite o tome?
To je pomalo zastrašujuće.
Oduvijek se ježim toga.
Izgledaju nekako odsutno.
Kao da su prazni. -Tako je.
Nema koncentracije.
Mislite da bi trebali pohađati normalnu školu?
Ne mislim.
Ježim se njihova izgleda.
Trgnete se kad ih vidite. Bojite se jer ne znate kako s njima.
Ne tretirate ih kao inteligentna bića, što zaslužuju.
Tko si ti? -Ovo sam ja.
Sve ih mrzim.
Ljudi nisu znali koliko su dražesni, krasni, ljupki,
jedinstveni i nadareni. Nisu znali.
Iskoristila sam svaku priliku da sinove gurnem na TV,
u časopise i slično.
To je bio moj cilj. Htjela sam ih pokazati svijetu
kako bi svi vidjeli koliko su divni.
Bruce i ja prošli smo kroz taj proces, zar ne?
Tako je. -Došli smo kao profesionalci.
Jeste. -Snimali smo dokumentarac.
Ali naš je doživljaj bio drukčiji.
S Ottom nam je bilo lijepo.
Postao nam je prijatelj.
Očajan si.
Miči se! Bu! Grozno sviraš.
Kad ste vas dvojica rođeni? -Ja sam rođen 1983.
A ja 1974. -Ja tada nisam rođen.
Znam. Kad si ti rođen? -1897.
Dobro, 1897.
I mislio sam. Zato imaš sijedu bradu.
Te su se godine pojavili Backstreet Boysi.
Takva glazba. -Bili su sjajni.
Najbolji viktorijanski dječački bend.
Hoćemo li scenu započeti u prostoriji gdje ti je mama vezana za stol?
Da. To je Alex. -Dobro, Alex.
Zašto je važno da bude vezana za stol?
Mislim da je posve luda.
Dobro. Želiš da izgleda poremećeno
ili da se ponaša...
Želim da se ponaša ludo.
Želiš da se bacaka uokolo?
Kao djevojka u "Egzorcistu"? Poput Regan?
Trebamo pacijenta, liječnika i medicinsku sestru.
Trebamo pacijenta. Tražimo glumce.
Trebamo liječnika. -Liječnika.
I medicinsku sestru. -Sestru.
Moraju izgledaju zlokobno.
"Bez brige, neće nimalo boljeti. Zapravo će itekako boljeti."
Dobro. Kad se pojavi djetetova glavica, hoće li dijete plakati?
Da, hoće.
Bit će prepuno ožiljaka.
I oči velike poput loptica za golf. -Loptica za golf?
Zašto želiš da ovo bude stravična scena
i da na svijet dolaziš kao čudovište?
Tako su me uvijek zvali. Čudovište.
Stavit ću ti malo...
Na kapke. Zatvori oči.
Imam nešto za tebe.
Dobro.
Što neurednije, to bolje.
Stavi zube.
Ovdje bismo mogli snimiti tvoje rođenje.
Lijepo je.
Misliš li da u dubini duše smatra
da bi ga se trebalo bojati?
Mislim da je Otto imao težak život.
To je svojevrstan paradoks.
Neki te ljudi razumiju, a s drugima se nikako ne slažeš.
Što ti se svidjelo? -Svidjele su mi se velike eksplozije.
Sviđaju ti se eksplozije. To je skupo.
Isuse. -Zaboga.
Stavit ćemo mu novu kožu.
Mislim... -Podsjeća me na Olivera Cromwella.
Na Cromwella?
To je najluđa poveznica koju si dosad iznio.
Sviđa mi se.
Ni ne znam kako Cromwell izgleda. -Duh Olivera Cromwella.
Svaki put kad izađe, ima problema.
Tužno je što nema pravila.
Ne zna kad će se to dogoditi.
Jezivo.
Trebamo nekoliko ovakvih zombija.
Vidi da se normalni ljudi međusobno slažu, ali on im smeta.
James bi htio rajčice. -Zašto zure u nas?
Zure? -Zašto uvijek zure?
Dođi. Otto ide po nešto.
Zašto se ljutiš kad zure u tebe?
Ne sviđa mi se. Naljutim se.
Da?
Znaš li zašto zure u tebe? -Ne znam.
Vjerojatno zato što imaš Downov sindrom.
Imam ga.
Znaš kako je to kad se uzbudiš?
Onda radiš ovo. -Uvijek to radim.
Tako je. Svi te zbog toga zafrkavaju.
Da.
Znaš li još koga tko to radi?
Ne znam. -To je dio Downova sindroma.
Eto, sad to radiš.
Tako je.
Otto, da sjedim u autobusu s tobom i počnem se ovako glasati...
Izgledala bi čudno, jebote.
Shvaćaš li zašto te ljudi katkad gledaju?
Da. -Da?
PRVI DAN SNIMANJA: OTTOVO ROĐENJE
Kuda? -Idemo do scene.
Nemam pojma što će proizaći iz tog filma.
Možda bude posve lud, bez ikakve poveznice.
Ali pomno promišlja o svemu.
Sigurno će se značenje pojaviti.
Dobro jutro.
Bok. Kako si? Dobro si?
Da. Uzbuđen?
Jesam. Ovo mi je omiljena scena.
Bit će to prvi put da smo shvatili njega,
što mu se odvija u glavi i što osjeća
kao čovjek s Downovim sindromom. Bit će silno zanimljivo.
Jedva čekam.
Kako su moji glumci?
Dobro, Otto. Kako si ti?
Jučer je naručio dva teklića.
Da? -I rekao im da se bore do smrti.
Borite se do smrti!
Moraš napredovati u ovom poslu.
Ja sam komičar.
Vitez s plaštem!
Vidjet ćeš dijete. -Dobro.
Ludjet ćeš. -Dobro.
Ne želiš to dijete. Ima Downov sindrom.
Želiš ga se riješiti.
Ne želim ga se riješiti. Ne želim.
Prisiljavamo te.
To je Alex? -Da.
To je moja druga mama. Alex.
Moj je tata Martin. -Martin.
Da. Nisu mi poslali dar ni čestitku.
Nikad? -Baš nikad.
Samo su me ostavili, kao da sam govno.
Oni su na gubitku. -Da.
Kad bi... Ona je u scenariju.
Silno je uplašena. -To je moja osveta.
Znam. Previše je uplašena da bi se nosila s...
Da bi se nosila? -S djetetom.
Ne može si pomoći. Za nju je to dijete čudovište.
Ne zna što učiniti. -Da.
Drago mi je što ovo radim. Bit će zabavno.
Hoće. -Baš zabavno.
Vidi ti to! Savršeno!
Lijepa krv.
Po zidovima. -Sjajno.
Krasno je.
Bez brige, draga moja. Ovo neće malo boljeti.
Onda se približiš. Ne! Molim vas, nemojte mene.
Bez brige, draga moja. Ovo neće malo boljeti.
Silno će boljeti.
Odlično.
Bilo je dobro, zar ne? -Sviđa mi se ova scena.
Iako to sâm kažeš.
Imam zamisao. Već je osvijetljena.
Što kažeš na to da predstavljanje bude s ove strane?
Misliš na liječnikovo lice? -Da.
Zlo lice. -Dobro.
Stišćeš instrumente i igraš se njima.
Sve to zato da bi ona...
Da bi bila napeta? -Da joj bude nelagodno.
Da je uznemirim. -Igraj se instrumentima.
Možeš se i nadviti nad nju.
Dobro. Recimo da uzmem škare, a onda ih vratim.
Tražim pravi... -Pravi alat.
Tišina, molim! Pripremite kameru.
Priprema.
Dobro. Akcija!
Jebemu! Vadite to iz mene!
Jebemu!
Rez!
Otto?
Daj mi pusu. -Ne želim.
Ne želim te ljubiti. Idemo dalje.
Tako ćemo to morati raditi. Morat ćemo slati e-poruke
da nagovorimo ljude da sudjeluju u filmu.
Bit će mnogo toga. -Makni ovo sa salatom i guzicom.
Dobro, maknut ću to. Smijem?
Maknut ću to. "Bruceova guza ima okus salate."
Samo ću... A Pete s nosom sličnim kobasici?
Možemo li to... -Neka ostane.
I to možemo izbrisati. -Da.
Dobro. Već je bolje.
"Kako si, Alex?" -Kako si?
Dobro, napredujemo. "Kako si, Alex?"
Nisam te vidio već deset godina.
Nisam te vidio već deset godina? -Da.
Hoćeš joj reći da snimaš film? -Da.
Dobro. Kako bi ga opisao? -Snimamo spoj drame i filma strave.
O tvojoj životnoj priči. -O mojoj životnoj priči.
Htio bi istražiti svoju životnu priču.
A to ćeš učiniti tako što ćeš posjetiti važne ljude.
Snimati s njima.
Sjećaš se kad si je zadnji put vidio? -Sjećam.
Gdje? -U Reigateu, u Surreyju.
Kod tebe? -Da.
Bok. -Alex!
Bok, mama. -Bok.
U glavi stvorite predodžbu o ljudima s Downovim sindromom.
Možda je s moje strane bila riječ o neznanju,
ali svi u glavi imamo predodžbu o Downovu sindromu.
Jesam! -Pogledaj.
To je moja mama. -Da.
Mislila sam da ćeš biti viši od mene. -I jesam.
Kad vidite fotografiju, pitate se možete li se nositi s time,
da je u kolicima ili da ga moram hraniti i mijenjati pelene svaki dan.
Svatko će imati drukčiji odgovor ili razlog.
Naš je odgovor bio da se ne možemo s time nositi.
Volim svoju mamu.
Povest ćeš me u obilazak? -Hoću.
Želim vidjeti tvoju sobu. -Gore je.
Baš si uredan.
To je moj uređaj za prđenje.
Za prđenje? -Pritisni ga.
S normalnim djetetom, ako to smijem reći,
nadate se da će upoznati dečka ili curu,
vjenčati se, zasnovati obitelj, otići iz kuće. To je krug života.
Koliko sam vidjela, djeca s Downovim sindromom oslanjaju se na roditelje.
Mnogi dragi stariji ljudi još se brinu za djecu s Downovim sindromom.
Nisam to mogla.
To si ti. -Proljepšala sam se od tada.
Na zidu ima fotografije moje obitelji
i mene. Tada su me osjećali svladali.
Oprostite, smijem li... -Dobro, mama.
Pitate se kako bi to bilo.
Iskreno, dio mene možda se ipak osjeća krivim.
Ne volim tu riječ.
Upućuje na to da sam učinila nešto pogrešno.
Ne mislim da sam pogriješila.
Kad me Otto zagrli, kaže da je stigla mama Alex,
da me voli i da mu nedostajem, probode me...
Ne znam što je to. Tuga, možda.
Otto to nije mogao birati.
Tako smo odabrali moj suprug i ja.
"Film će biti sjajan..." Miči se! "Sjajan."
"Možeš mi se javiti e-porukom
na ovu adresu."
Nadaš se da ćete se uskoro čuti?
Bok, Alex.
"Bok, Alex."
P. S.
Volim te, mama.
Hoćeš to staviti? Voliš je?
Naravno. Da.
Zapravo i nije bila dio tvog života, zar ne?
Misliš da je voliš kao što sin voli svoju majku?
Da. -Ozbiljno?
Da.
Kad djeca dođu na svijet, očekuju veselje i proslave.
Kad na svijet dođe dijete poput Otta, svi se rastuže.
Kao što je rekla jedna majka moje djece:
"Mislim da mu se ne bih mogla nasmiješiti."
Trudila sam se ne kriviti roditelje.
Rekla sam da su roditelji bili uplašeni.
Zaista to mislim.
Kad je Otto čuo za riječ "uplašen",
možda je pomislio da je strašan.
Rez!
To je bilo odlično.
Imat ćemo pjesmu o čudovištu. Može?
Ona je predivno čudovište.
Sviđa mi se pomisao o pjesmi.
Možda ga ne želim blizu sebe
Pokopajmo ga, nek' kroz zemlju grebe
Predivno je čudovište Ne može bez tebe
Pokopajmo ga, nek' kroz zemlju grebe
Predivno je čudovište Ne može bez tebe
On je pravo čudovište Groteskni klaun
Tek je dijete Ali nek' se koprca u jarku
Poslat ćemo da se igra...
U vražjem parku. -U vražjem parku?
Pravo je čudovište Groteskni klaun
Tek je dijete Ali nek' se koprca u jarku
Dobro je. -Baš dobro.
Kad se oni pomaknu, pomaknut ćemo se i mi.
Zvuk!
Predivno je čudovište Ne može bez tebe
Zadivljena sam što je okružen svima.
To će uvelike pomoći njegovu samopouzdanju.
To što ga ozbiljno shvaćaju.
Katkad osjeti neke moje osjećaje.
Ali ako mu omogućimo da bude ono što jest,
to će mu mnogo pomoći.
Poslat ćemo ga da se igra U vražjem parku
Rez!
Gotovi smo! -Gotovo je!
Hvala, Otto. Bilo mi je zadovoljstvo. Hvala ti.
Bilo je krasno. Pravi užitak.
Bravo.
Fantastično. Divno. Jedva čekam pogledati ga. Bio si odličan redatelj.
Dobar dan. Ovdje poznati redatelj.
Mogu li vam kako pomoći?
Bok, Otto. Pete ovdje.
Nažalost, imam lošu vijest.
Čini se da nam sponzori neće dati više novca.
Ne možemo nastaviti.
Nije sve izgubljeno. Pokušat ćemo naći još novca.
Samo sam ti to odmah htio javiti.
Nakon što sam snimio scenu poroda,
mojoj producentici Daisy dojadili su ovi mulci.
Ne piše to! Piše da smo pokušali na sve moguće načine naći novac.
Možda je i ono drugo istina.
Sjajno smo počeli.
Odnosno, ti si sjajno počeo s prvom scenom.
Baš odlično.
A onda je sve stalo.
Zaista sam se trudila, Otto.
Svi su me odbili.
Kao i uvijek, Otto Baxter učinio je nešto drugo.
Tako je. -Da.
Hoćemo li razgovarati o tvom transvestitskom nastupu?
Hoćemo. -Ili idemo dalje?
Razgovarajmo o tome. -Dobro.
Dobro.
Ovo je moj transvestitski muzej.
Fora, zar ne? -To ste ti i Grayson Perry.
Ne, nemoj to!
Osvojio si titulu Alternativne Miss Divljine?
Jesam.
Uzbudljivo je pobijediti. I fora.
Ima zgodnu krunu na napuhavanje.
Imaš li koristi od nje? -Itekako!
Ozbiljno? -Da.
Prava sam atrakcija.
Znam da si...
U središtu si pozornosti. Sigurno su mnogi htjeli spavati s tobom.
Jesu.
Je li bilo ičega?
Baš ti hvala.
Dobro.
Hoćemo li se sada vratiti filmu?
Može.
Bradati Peter Beard? -Da.
Zapravo sam se ove godine češće brijao.
Odlučio sam da će 2020. biti godina bez brade.
Ali ne znam što ću s kosom.
Bok, momci. Oprostite. -Bok, Daisy.
Bok, Daisy. -Bok.
Ovo zvuči kao privatan razgovor.
Ma nije.
Bok, Keira. -Bok! Kako si?
Dobro si, dušo? -Jesam.
"Dobro si, dušo? Srce?"
Je li to Stephanie? -Da.
Da, to je Stephanie.
Zaručnici sam rekao da sada radim.
Dobro. Kako je Stephanie?
Dobro. Neprestano mi šefuje.
Joj! Mowgli, makni se s tate!
Mowgli!
Iskreno, nije mi smetala izolacija.
Nije me spriječila da pišem o svojem snu.
Snu ili drami? -Drami.
Tvoja je drama tvoj san. -Da.
Što si radio tijekom izolacije?
Igrao se na PlayStationu? -Da.
Gledao porniće? -Da.
Jeo si? -Jesam.
Masturbirao sam. -Dobro.
Idući je dio ozbiljniji, Otto.
Dobro. Volim kad je ozbiljno. -Ovo ti se nije svidjelo.
A zatim se u to vrijeme dogodilo još nešto.
Nešto zaista loše.
Moja je biološka mama preminula.
Dotad te čekam u blizini.
Iza ugla.
Preminula je.
Više je nema.
Oče naš, koji jesi na nebesima... -Bio sam na njezinu pogrebu.
Dođi kraljevstvo Tvoje, budi volja Tvoja...
Nisam rekao ni riječ.
Samo sam plakao.
Prošli put kad smo razgovarali o tvojoj mami,
dok nisam znao da je umrla, ljutio si se na nju.
Sjećaš se onih scena koje smo snimili? -Da.
Kad smo pisali scenu poroda, doimao si se ljutitim.
I bio sam.
Nikad mi nisu poslali čestitku
ili rođendanski dar. Ništa.
Zaboravili su na mene.
Sad kad je mrtva, više nisi ljutit?
Da.
Osjećam se krivim.
Vrlo krivim.
Ovo ti je bilo u potkrovlju? -Da.
To je ručnik u kojem si došao.
Ovo je bilo zimsko odijelce s čizmicama.
Moja dekica.
"Visoko podigni glavu i budi muškarac, sine moj.
Bog te blagoslovio."
Od koga je to? -A što misliš?
Od Lucy.
Ne, nije. To je od Alex.
Od Alex. -Od tvoje mame.
To je od Alex.
Ovo je zaštitnik putnika, da te čuva.
Dobio si to kad si došao k meni. Bilo je Silvestrovo.
Tada sam otišla po tebe.
Gledaš li sad drukčije na njih?
Sjetio si se da ti je kupila taj dar.
Da.
Kako točno?
Osjećam se vrlo tužno.
Tužno.
Mislim da ti nikad nisu dali dar za rođendan ili Božić.
Htjela bih ti nešto reći.
Katkad...
Budući da su dijete dali na usvajanje,
biološki roditelji
ne misle da bi dan rođenja trebalo slaviti
jer su izgubili nekog svojeg.
To je bio najvažniji dan.
Kad si došao živjeti k meni, tvoja ti je majka poslala najljepše želje.
Uvijek bi ga trebao nositi.
Dobro?
Da te čuva.
Cijeli život proveo si ovdje. Imaš tri brata.
Da. -Da?
Dvojica od njih dobivali su darove,
za rođendane i Božiće, od svoje obitelji.
Dobili bi ih za svaki rođendan i Božić. I tako godinama.
Ti si to gledao.
I nikad nisi ništa rekao.
To je tužno, Otto.
Zašto nisi ništa rekao?
Previše me boljelo.
Ne.
Daisy me podsjeća na Claudiju Winkleman.
Na Claudiju Winkleman? Ali nema njezine šiške.
I nije narančasta.
Mislim da nije narančasta.
Sad moramo objasniti da je nakon... Koliko ono godina?
Četiri? -Četiri godine.
Četiri godine nitko nije mario i nije nam htio dati novac.
Nitko nije mislio da je pametno da režiraš film.
Ali to se promijenilo.
Napisali smo nekoliko rečenica. Može? -Da.
Ovdje su.
U četiri godine od prvog snimanja
svijet se uvelike promijenio.
Publika je htjela čuti priče osoba s invaliditetom
koje pričaju osobe s invaliditetom.
Postao sam tražen!
Producenti ignoriraju pisce s invaliditetom.
Čelnici nisu iskoristili priliku da prenesu njihove priče.
Ne pomažemo nadarenim osobama s invaliditetom da se probiju.
A kad se probiju, ne cijenimo njihove priče.
Televizija je u potpunosti iznevjerila osobe s invaliditetom.
To se mora promijeniti.
Imamo novac
Da nastavimo snimati moj film.
Bok.
Dobro jutro, šefe. -Bok.
Kako si, Otto? -Tražen. Živ ili mrtav.
To je pjesma Bona Jovija. -Volim ga.
Znam tu stvar. -Volio sam ga.
Imam njegovu glazbu.
DRUGI DAN SNIMANJA: OTTOVO USVAJANJE
Iduća scena prikazuje tvoje usvojenje.
Odlučio si to smjestiti u Vražjem parku.
Vidimo veliki red.
I znak. "Dovedite svoje nakaze."
"Dovedite svoje nakaze."
Parada nakaza?
Da.
Vražji park.
Shvaćam kako to može upaliti.
Vražji park. -Da.
Ta je lokacija baš u tvom stilu.
Fizički će odvesti čudovišno dijete do Vražjeg parka?
To želiš reći? -Da.
Što ti se onda dogodi?
Onda vrag dođe po mene.
Gospodar demona.
Ali uzela te Lucy.
Da, Lucy.
"Ovdje sam. Došla sam te spasiti."
To govori? -Da.
"Ovdje sam." -Dijete.
"Ovdje sam." -"Došla sam te spasiti od vraga."
O, da.
Koja ti je najbolja strana? -Bilo koja.
Ne znam koja je moja. -Okreni se onamo.
Dobro. -Vidi ti se guza.
Dobro.
Rebecca Callard glumit će Lucy.
Bok.
Otto, pogledaj u mene. U fotoaparat.
Dobro se slažete. -Krasno.
Petogodišnjak ili šestogodišnjak
glumit će tvog brata Jamesa.
U sceni će biti tri osobe.
Lucy će te pogledati...
Ne možemo staviti Jamesa u film.
Sad ima 40 godina.
Bit će mu teško uživjeti se u ulogu.
Ima ovoliku bradu.
Tko će glumiti Jamesa?
I ti si glumac, Mikey? -Jesam.
Presretni smo što si ovdje. -Znam.
Koliko ima godina?
Koliko? -Deset.
Deset.
Dvoznamenkasti broj. Fora majica.
Ode on. -To je to.
Sviđa mi se film.
Danas si uživao? -Jesam.
Sviđa ti se Rebecca? -Naravno.
Kako si, Bruce? -Dobro, Otto.
Kako izgledam? -Odlično.
Dobro.
Da ti vidimo lice, Bruce.
Još me nisu našminkali.
Dobra frizura. -Novi Bryan Adams.
Tko je ova drolja? Moja mama.
Snimat ćemo, Otto. -Da?
Da.
Poziv statistima!
Uzbuđeni ste? -Jesmo!
A ekipa straga? Jeste li spremni?
Jesmo!
Želim vas sve čuti. Jeste li spremni?
Jesmo!
Tišina za probu, molim.
Spreman sam. -Proba.
Kretanje u pozadini. I... -Akcija!
Akcija.
Dame i gospodo...
"Adam je težio samo 2,2 kg kad se rodio. Ima Downov sindrom.
Otpušten je kad je imao jedan mjesec.
Drugo je dijete u braku svojih roditelja,
koji se ne mogu obvezati da će se brinuti o Adamu."
Ne! To je moje čudovišno dijete!
I rez!
Evo ga.
Uspjeli smo.
"Želimo da od posvojitelja dobije ljubav i sigurnost."
Bit ćeš moje čudovišno dijete.
Nazvat ću te Otto.
"Nazvat ću te sotona." -Rez.
Otto, sotona, sve je to isto.
Ima jezivo ime za dijete. -Otto.
Pazi!
Dobro. Evo.
Nisam vidjela mnogo djece s Downovim sindromom.
Učinio mi se dražesnim. Prekrasnim. Fantastičnim.
Još dvije. Gledajte u mene.
A onda se sve posložilo.
Imala sam sreću što sam ga odvela kući.
Sutradan je spavao u transporteru.
Sjećam se da sam prilegla u dnevnom boravku.
Upitala sam se... Bilo je tiho.
Upitala sam se što radim s tuđim djetetom.
Bilo je vrlo čudno.
S Jamesom nije bilo isto.
Bio je starije dijete.
Brinula sam se za djecu. Bila sam naviknuta na njih.
Ali tad sam se upitala što radim s tim djetetom.
Ne bi trebalo biti sa mnom.
To nije prirodno. Nije u redu.
Preplavila me tuga.
Pitala sam se što radim s tim djetetom.
Nikad nisam mislila da ću biti majka.
Samo sam htjela nekoga spasiti i pružiti mu dobar život.
Ali Otto me podučio ulozi majke.
Čija je ovo soba?
Titus je dobio jedan. -To!
Ovaj je za Jamesa. -Hvala.
Zaista sam htjela da moji sinovi budu uključeni u sve.
Otto je najprije krenuo u vrtić.
Onda je krenuo u školu i sve je bilo dobro.
Ali kad je krenuo u više razrede,
tada smo se prvi put susreli s pravom diskriminacijom.
Njegovi su prijatelji bili lijepo smješteni u razrede,
a Ottu su uskratili mjesto.
Trebale su mi dvije godine da ga vratim u školu.
Propustio je dvije godine školovanja.
Kucam o drvo.
REUBEN REUTER OTTO KAO ADOLESCENT
Dobro, dječače. Da ostane u stolcu?
Otto je napokon krenuo u školu, ali problemi nisu prestali.
Namčorasta ravnateljica nije htjela Otta u svojoj školi.
Pokušaj ih uplašiti jednog po jednog.
Dobro.
To je sirotog Otta teško pogodilo.
Kad kažeš: "Siroti čudovišni dječak",
spusti se i udari rukom po stolu.
Dobro.
Zadovoljan, Otto? -Jesam.
Da ponovimo?
Priprema.
Kretanje u pozadini.
Reci kad budeš spreman. -Akcija!
Siroti čudovišni dječak.
Svjetla gore, ali kod kuće nema nikoga.
Ovako ćemo, odvratni kretenu.
Točno riješi ovu jednadžbu i pustit ću te.
Rez! -Režemo.
Da razgovaramo o Gospodaru?
Uvijek se vraća.
Što je on?
Tajanstveni dim.
Iskreno, ne razumijem Gospodara.
Da počnemo...
Prihvati to, Pete!
Sviđa mi se koncept, ali ne razumijem ga.
Koncept!
Što misliš, što Gospodar predstavlja?
Stoji iznad mene i nadjačava me.
Ne voliš kad ti govore što raditi?
Ne.
Mislim da Gospodar zaslužuje svoju stranicu.
Istražimo to.
Imamo dobre zamisli o Gospodaru.
Dobro. Gospodar.
Kako ćemo opisati Gospodara?
Ne znam. Nećemo mi to učiniti, Otto.
Ja ću.
Odjeven je kao na onoj slici.
Znači, viktorijanski gospodin.
Viktorijanski gospodin.
Dobro.
Nosi... Nisu ovakve čizme,
ali crne su i sjajne. Imaju srebrnu... Zlatnu kopču.
Dobro. -S lubanjom.
Zlatna kopča s lubanjom? -Da.
Gospodar predstavlja sve ljude
koji su se prema tebi ponašali kao prema djetetu?
Da.
Sve zlikovce iz tvoga života
uklopit ćemo u jednom liku, Gospodaru.
Da.
I akcija!
Oprostite, g. McManus.
Vi niste g. McManus.
To je Gospodar! -I rez!
Rez! -Odlično.
Sjajno, Paule. Bravo.
Iskoči. Da ovdje razgovaramo? Ili stojećke?
Da.
Oprostite.
To je bilo dobro. -Da?
A onda dijalog? -Da.
Kako ću izvesti dijalog?
Jamie je moj stari prijatelj iz Reigatea.
Temelji se na stvarnoj osobi? -Da.
Napokon!
Gospodine J. -Bok, Otto. Kako si?
Dugo se nismo vidjeli.
Sjećaš se prvog razgovora s Jamiejem?
Sjećaš se o čemu ste... -Šamaranje pimpekom.
Dobro.
To mi je učinio.
Opiši mi to.
Možda ipak ne.
Sjedio sam na podu i gledao TV.
On je izvukao svoj pimpek i njime me ošamario po uhu.
Kad si ga upoznao? -Da.
I to je prvo što je učinio? -Da.
To zaista određuje odnos.
Sjećaš se ovoga?
Ludo. -Da.
I tako... -Muške cice.
"Ubili ste Kennyja. Gadovi!"
Čovječe, vidi ti to!
Otto, ne znam što misliš o tome.
Otto te u filmu zamislio kao trbuhozborčevu lutku.
Ovakvu, ali riđe kose.
To je vrlo drzak lik.
Poput... -Chuckyja.
Spoj Chuckyja i te lutke.
Da. -Da.
Da moraš navesti najboljih pet uspomena s Ottom,
koje bi bile?
Grudanje s vozačem autobusa.
Ostavio je otvoren prozor, a ja...
Što je učinio kad je dobio grudu? -Ravno u lice.
Dobar pogodak. Skretao je.
Autobus se kretao? -Skretao je.
Opasno.
Otto je samo zamahnuo.
Sjećam se...
Tip je naglo zakočio,
izderao se na nas i otišao.
Ne bih inače.
Najvažnije je pronaći prijatelje.
Išao je u školu da se poveže s drugima
i stekne životne vještine.
Bilo je divno vidjeti Otta kao adolescenta
i da ima tako blizak odnos.
Pozdrav.
Tada je bio istinski slobodan.
Što je ovo, Otto?
Košulja za disko groznicu.
Za privlačenje djevojaka. -Za privlačenje.
Kad sam pitala Otta što radi,
nije spominjao odlazak na plažu,
ni išta drugo, samo lov na djevojke.
To je najvažnije.
Zaista jest najvažnije za većinu 16-godišnjaka.
Prvi je korak upitati djevojku želi li plesati.
Drugi korak, nakon što ples završi...
Jedan ples i jedna pjesma.
Pustiš je da sjedne na pet, deset minuta,
ti odeš nešto popiti ili se odeš igrati na pet, deset minuta,
a onda je opet pozoveš na ples.
Pitat ću: "Jesi li za ples, dušo moja?"
Imaju divan odnos.
Nisam očekivala
da će Otto imati trajan odnos s nekom osobom.
To je fantastično.
To dokazuje kakva je osoba postao.
Tko su ove krasotice?
Ja sam sretnik. -Jesi.
Imaš ženu i u braku si. -Da, jesam.
Poznajemo se iz škole.
Sjećaš se kad sam prošli put došao? Tata mi se ubio. Umro je.
Što je učinio? -Ubio se.
Da. -Ružno.
Sjećaš se da sam tada malo poludio.
Imao sam problema s alkoholom. -Da.
Pio sam. -Pivo.
Mnogo piva.
Sreo sam je jedne noći dok sam pio.
I počeli smo razgovarati. -Da?
Jedno je vodilo drugome, kako to obično ide.
Da. -I onda... Bok!
Njušiš moje psiće?
Preokrenula mi je život. Ponudila mi je izbor.
Ako želim ozbiljnu vezu,
moram odabrati nju ili prestati piti.
Da nije nje, ne znam gdje bih bio.
Jamie je pronašao nekoga koga voli. Znaš to?
Znam. -Sad su u braku.
Bi li i ti to htio? -Da.
Jesi li imao mnogo djevojaka? -Podosta.
Bok.
Navedi nam neke.
Sarah Marquis. -Dobro.
Nekoć smo bili zajedno.
Lydia Fitzhoward.
Ottu je iznimno teško ostvariti vezu.
Osobe s kojima želi biti i kojima priđe
često imaju obitelji koje ih previše štite
ili se oslanjaju na njegovatelje.
To je pravo minsko polje. Tužno minsko polje.
Još jedna pusa i zagrljaj.
Hajde, Lyds. Bok, Otto. Hvala ti na gostoprimstvu.
Bok.
Obične potrebe za ljude su najvažnije.
Ako imate poteškoća s učenjem,
onda ih žrtvujete kako biste ostvarili svoje posebne potrebe.
Ja nisam tako odgojila svoju djecu.
Ja sam Bruce, Stephanie. Nismo se upoznali.
Ne, nismo. -Ja sam Pete. Drago mi je.
Ottovi smo prijatelji. -Reuben.
Bok, Reubene. -Bok.
Drago mi je.
Čuo sam mnogo o tebi, Stephanie.
Hvala.
Ti si Ottova djevojka? -Ne, zaručnica.
Oprosti.
Zaručnica. -Da.
U stvarnosti. -Da, u stvarnosti.
Sviđa ti se to? -Da.
Prestani! -Ne, ti prestani.
Prestani. -Ti prestani!
Ne zna kako sa ženama, ponaša se poput adolescenta.
Želi zavoditi žene, ali ne zna kako.
Nije uspio razviti odnose.
To što si učinila. -Ne, reci im što si učinio.
No njemu je to romantično.
To je jedan od problema.
Misli da je uglađen. Ako kaže ono što treba,
misli da će mu se netko baciti pod noge.
Stavit ću ti mikrofon. -Može.
AUDICIJE ZA "LIJEPU ŽENU"
Predstavlja li ta uloga nešto? Ili je to samo lijepa žena?
Samo je lijepa žena.
Sigurno? -Da.
Ovo je Pete. -Bok, Pete.
U sceni smještenoj u krčmi
ona će se povući od tebe.
Odnosno od čudovišnog djeteta.
Tako je. -Što to znači?
Nazivali su me čudovištem. Nisu htjeli da im priđem.
To su ti djevojke radile? -Da, to obično rade.
Ozbiljno? -I u osobnom životu.
Djevojke su ti to radile?
Da.
Kad si pokušao nešto, one... -Da.
Što bi rekle? -"Prestani.
Gubi se, Downiću."
Bila bi mi čast da ti platim piće.
Ona se povlači.
Miči se od mene.
Nećeš me zavesti.
Ti...
Ti si čudovište.
Ovdje sam. -Dobro.
Izgledaš poput Amande Holden.
Ja ću.
Okrećem se.
Sjajna si, Hannah. -Hvala.
Mogao bih ti platiti piće. -Na završnoj zabavi.
Da. -Eto.
Možda ti platim piće.
Spreman?
Jesam. -Akcija? Spreman?
Akcija. -Akcija.
Gdje mi je djevojka redateljica?
Zašto ne bismo... Oprezno.
Ne znamo kamo to ide.
Ne bismo smjeli...
Što je to? Konjić za ljuljanje?
Kako si? -Dobro.
Da?
Daisy je razgovarala s tobom? -Da.
Da?
Moram manje očijukati.
Sjećaš se da sam ti to rekao. -Znam.
Ne smiješ nekome reći da je seksi.
Dobro? -Da.
Ali mi...
Dobro. -Dobro?
U redu?
Želiš da se svi osjećaju ugodno
kako bi ti mogli prići i razgovarati s tobom.
I nećeš... -To mogu na zabavi.
Ne, ni tada.
Mislim da nitko od ljudi s kojima radimo
neće nikad... -Pripadaš li Isusu?
Ozbiljno ti govorim, Otto.
Svi koji su na snimanju
i s kojima radimo, i muškarci i žene...
Nitko od njih neće nam postati ljubavni partner.
Oni su nam kolege s posla.
Ovdje radimo.
Ljudima bude nelagodno
kad počneš govoriti da bi ti mogli biti cura ili nešto slično.
Svi s kojima radiš trebaju se osjećati ugodno.
Je li ti mučno?
Je li mi mučno? -Da.
Dobro sam. Zašto to pitaš?
A tebi? -Nije.
Sada i ovdje?
Otto, sjajan si u ulozi redatelja. Baš odličan.
Sve je u redu. -Mislim da ćeš sada shvatiti
kako ne treba neprestano očijukati.
Znam da se samo zafrkavaš, ali drugi to ne shvaćaju tako.
Dobro. -Dobro?
Super.
Da? Rukujemo se?
Dobro. Idemo dalje. -Vratimo se snimanju.
Idemo snimati.
Popij čaj. -Čaj.
Prestani, molim te. -Prestani.
Budi dobra.
Prekrasna si. -Bok. To mi je posao.
Obje ste prekrasne. Obje.
Trebale bismo se uvijek ovako odijevati.
Da budemo glamurozne. -Tako je.
Bez brige. Pobrinut ću se za nju. -Znam.
Posebna si. -Hvala. Drago mi je što sam ovdje.
Kako ti se danas čini? -Da.
Dobro ide? -Radujem se.
Da. -Našoj posljednjoj sceni.
Da, to je posljednja scena. Istina.
Imat ću drugi kostim.
Ide li danas sve prema rasporedu? -Da.
Dobro. Krasno.
Veselim se što ću te vidjeti u posljednjoj sceni.
Da.
Ti i ja.
Oko nas će biti svi ostali, zar ne?
Da.
Idem režirati. -Vidimo se.
Bez razgovora o seksu. Dobro?
Ljudima je od toga nelagodno.
Samo smo prijatelji.
Ništa više.
I rez!
Akcija.
Joj, ne. Reci nešto.
Volim te.
Hajde!
Prestani cmizdriti, govno jedno! Sad si moj, dječače!
Obećavam ti život prepun patnje!
Oprosti što sam ti ubio majku. To je važno za izgradnju karaktera.
Lucy je mrtva. -Da.
Što će biti s tobom?
Možda odem u Transilvaniju.
Mislim da bi u ovom filmu bilo zanimljivo istražiti
kakav bi ti život bio da nema Lucy.
Žele da živim u umobolnici.
Misliš da bi to htjeli?
Misle da bi ti bilo bolje živjeti
u ustanovi za one s Downovim sindromom?
Da. Vrlo sam sumnjičav.
Čini li ti se da ljudi odlučuju o tvom životu a da te ne pitaju?
Da.
Zabrinjava li te to? -Da.
Čini li ti se da ljudi odlučuju o tvom životu a da te ne pitaju?
Uzet ću palicu.
Hoću.
Smjestili bi te u dom s potporom.
To je kuća za četiri osobe koje zajedno žive.
Svatko ima svoju sobu, a dnevni je boravak zajednički.
Dijele i kuhinju.
To bi se dogodilo kad ne bi bio okružen ljudima koji bi to spriječili.
Prijavili smo se
kako bismo se pobrinuli da imaš ljude
koji su važniji od Socijalne službe.
Ako se ludo zaljubiš u neku djevojku
i odlučiš živjeti s njom,
a Socijalna služba to ti zabrani,
onda bismo mi mogli reći da smiješ.
Sud ti je dao zastupnike.
Zastupnike?
U ovoj su prostoriji dvojica. -Pete i Bruce.
Umalo.
Hvala vam što ste došli.
Lijepo je što moji sinovi imaju tako dobre prijatelje.
Ovo sam izradila sinoć.
A ovo je...
Ovdje su dva...
Ovo sam ja.
A ovo...
Prvo što kažu roditelji kad dobiju dijete s Downovim sindromom
jest: "Što će biti kad mene ne bude?"
Odlučila sam da se neću time baviti. To me nije zanimalo.
Sad sam blago u šoku
jer nisam o tome razmišljala.
Zapravo jesam, ali... Sad sam već užasno stara.
Jednog ću dana umrijeti.
U svakom slučaju,
namjerno nisam govorila o tome.
...osoba za planiranje, osobni proračun...
Zaista sam se zabrinula.
Shvatila sam da ću morati promijeniti kuću,
ali mene više neće biti. Zato moramo uspostaviti kulturu
koja će biti posve drukčija.
Znaš da smo ti zastupnici, Otto?
Da.
Znaš što to znači? -Ne znam.
Kad zatreba, pomoći ćemo ti donijeti važne odluke.
Kako ćeš provesti ostatak života.
Gdje ćeš živjeti. Kako se nositi s medicinskim problemima.
Da.
Lucy jednog dana više neće biti.
Neće.
Nas ćemo trojica odlučivati.
To je velika odgovornost.
Jednog ćemo ti dana pomoći odlučivati o tome gdje ćeš živjeti.
Riskirat ću.
Riskirat ćeš s nama? -Da, hoću.
Prije nego što smo pisali scenarij,
ako Lucy umre,
rekao si da bi te Socijalna služba mogla odvesti
i smjestiti u umobolnicu. Tako si rekao.
Da.
Ne želiš to.
Želiš ostati u svojoj kući.
Da?
Prije tog razgovora nikad nam nisi rekao ništa slično.
Ako se Lucy nešto dogodi,
sad znamo da ćeš ostati u svojoj kući. -Da.
Donošenje važnih odluka o tvom životu,
iz kojih si ti isključen... To možemo ubaciti u ovu scenu.
A ova ti umobolnica predstavlja
mjesto kamo te Socijalna služba tjera.
"Otto ne bi trebao živjeti u kući, nego u..."
U umobolnici. -Da, tako je.
Umobolnica.
Akcija!
Zaista se moram oduprijeti.
Je li ti to teško? -Vrlo je teško.
Nisu shvatili.
Duboko u duši znaš istinu, dječače.
Proučavao sam takve poput tebe.
Prijatelju moj, ti si poseban.
Što ljudi misle o tebi?
Siroto, glupo, maleno čudovište. -Tako je.
Rekao sam ti da pobaciš.
Baci ga u sernjak.
Ne možemo se brinuti za to jebeno dijete.
Nije iz našeg svijeta. -Ne znam što ću.
Odabrala si.
Tko je ružni gad?
Plači, jebote!
Ugrijat ću te dok budeš dijete
jer mi kao dijete ne predstavljaš nikakvu prijetnju.
Moć. Kontrola.
Moć. To su riječi. -Kontrola.
Kontrola.
To su glavni ciljevi tvoga lika?
To na kraju želiš postići? -Da.
Bit ćeš moje čudovišno dijete.
Nazvat ću te Otto.
Svjetla gore, ali nikoga nema kod kuće.
Tvoji biološki roditelji nikad se ne sjete tvog rođendana.
Tijelo će ti starjeti, ali nikad nećeš sazreti.
Otto se pretvara u čovjeka kakav treba postati.
Dobro. -I ja sam zadovoljan.
Što ljudi misle o tebi?
Preuzimam kontrolu.
Priprema!
Napet sam zbog ovoga. -Plači, jebote!
Rekao sam ti da pobaciš.
Tko je ružan gad?
Sad sam ja jebeni gospodar!
Kako je to bilo? -Jebeno!
To je potvrda onoga tko je on.
Potpuna potvrda toga tko je kao osoba.
Ovo je jebeno dobro.
I prihvaćanje.
To mu se dogodilo vjerojatno prvi put u životu.
Ovo je osobito važno za Otta
zato što je katarzično.
Nikad te nisam vidio tako uzbuđenog.
Izgledam kao pravi hrvač.
Zašto si uzbuđen?
Jer si razbio staklo? Ili zbog moći?
Zbog moći!
UMOBOLNICA ZA LUTKE
Pozdrav svima.
Zavalite se i uživajte u "Umobolnici lutaka".
O, da. Krasno. Hvala, g. Fazane.
Pozdrav! Nisam vas vidio.
Jeste li za čašicu apsinta? Ili malo džina?
Udobno se smjestite.
Za vas imam jezivu priču o čudovištu
koje se bori da postane gospodar svoje sudbine.
Nadam se da će film mnogima pružiti nadu.
Postoji mnogo ljudi poput Otta.
Ovo je Mary Campbell.
Bila mi je vrlo dobra prijateljica.
Upoznala sam je u klubu.
Zatim bih je vratila na odjel.
Vidjela sam kako živi.
Za nju su se brinule sestre u bijelim kutama.
Imala sam auto, prijatelje,
putovala sam u inozemstvo, skijala.
Imala sam dečka. Moj svijet nije imao granica.
A njezin je svijet bio sićušan.
Nije imala nikakav izbor.
Smatrali su je malim djetetom.
Majka me pitala koji je smisao održavati ljude na životu.
Milosrdnije bi bilo ubiti ih.
Čemu sve to inače?
Pogledajte ovo. Što mogu raditi?
Otto...
Postao je uzor.
Vrlo je lako mogao postati takva osoba.
Kad vidim ovo...
Samo su okolnosti zaslužne
za razliku između ove osobe i Otta.
Svi ovi ljudi...
Svi bi oni
mogli raditi razne stvari. Mogli bi...
Samo da su dobili priliku.
Rekao si da ljudi misle da si idiot kad te pogledaju.
Kad prođu cijeli proces i pogledaju tvoj film,
kad pogledaju ovaj dokumentarac i vide kako si sjajan redatelj...
Kad vide kakav sam.
Tako je. Što bi htio da misle o tebi nakon svega toga?
Htio bih da ljudi kažu:
"Njega možemo unajmiti kao stripera.
Možemo ga pozvati na zabavu."
Ovo će ti zapravo pomoći da postaneš striper?
Da.
OTTO RADI NA IDUĆEM FILMU,
BOŽIĆNOM FILMU STRAVE "DJED VRAŽIĆNJAK".
OTTO PORUČUJE DA SVAKAKO POGLEDATE NJEGOV FILM
UMOBOLNICA ZA LUTKE
"MNOGO JE BOLJI OD OVOG OČAJNOG DOKUMENTARCA."
Prijevod: Davor Fröbe