Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hej.
Det er toilettet.
- Hej. - Hvordan går det?
Fint.
- Smider du dine strømper og sko? - Ja, det gør jeg altid.
Det er godt, ikke?
Jeg er klar, når I er.
- Sådan viser jeg, at jeg er klar. - Udmærket.
- Hør nu, Otto. - Ja?
Du skal sige nogle replikker, som kommer først i filmen.
Det er lige i starten af dokumentaren -
- og det forklarer, hvem du er, og hvad dokumentaren handler om.
Og hvem min figur er.
Din figur er dig i dokumentaren.
- Ja. - Det kan vi se nærmere på.
Lad os starte med at læse replikkerne. Så kan vi måske ændre dem.
- Jeg kan godt prøve. - Vil du det?
Mit navn er Otto Baxter -
- og jeg er blevet filmet af andre, siden jeg var lille.
Jeg har været i fjernsynet, oftere end jeg kan tælle.
Hej. Kom ind, kom ind.
Jeg er ret udadvendt.
Jeg er ret sjov.
Jeg kan være temmelig fræk til tider.
Vil du danse, min egen?
Den sidste dokumentar blev lavet -
- af mine venner Pete og Bruce, da jeg var 21 år.
Den handlede om, at jeg skulle prøve at dyrke sex for første gang.
- Den var fandeme god. - Ja, var den ikke?
Alle de dokumentarer har forsøgt at forstå mig -
- men det lykkedes ikke for dem. Egentlig ikke.
Nu hvor jeg er blevet ældre -
- er Pete og Bruce ... virkelig skideirriterende.
Det er vist ikke helt, hvad der står.
"... skal Pete og Bruce lære at forstå mig rigtigt."
Nu hvor jeg er blevet ældre -
- skal Pete og Bruce lære at forstå mig rigtigt -
- for de er en stor del af mit liv.
Vi kommer til at hjælpe dig med at træffe nogle vigtige valg.
Den chance tør jeg godt tage.
- Tager du chancen med os? - Ja.
Hvis vi hjælper dig med at træffe valg om dit liv -
- så er vi nødt til at forstå, hvad du mener om dit liv.
Keder vi dig, Otto?
Jeg elsker film.
Jeg elsker at tale om dem med Pete og Bruce -
- så de har bedt mig om at skrive og instruere -
- et dramastykke om mit liv.
Min historie fortalt af mig selv.
At lave en film er en stor udfordring.
Gør man det på grund af, hvad andre vil sige om en -
- eller gør man det for sin egen skyld?
Evnesvage, der kan oplæres, kan som regel ikke lære ret meget -
- hvad akademisk viden angår.
Deres læsning kan være langsom og møjsommelig.
Vi må huske at sætte realistiske mål -
- som ikke er for høje for den enkelte.
Jeg laver film om de ting, jeg selv vil være.
Jeg kan udleve mit liv og mine drømme gennem film.
Optagelserne er færdige til "The Puppet Asylum", en gyserbiografi -
- i det victorianske London, skrevet og instrueret af Otto Baxter.
De medvirkende er Paul Kaye, MyAnna Buring -
- Dexter Fletcher og Adeel Akhtar. Otto Baxter har udtalt:
"Jeg er den første forfatter og instruktør med Downs syndrom -
- til at lave sådan en film, men forhåbentlig ikke den sidste."
Hvis de evnesvage kan udføre noget som helst nyttigt arbejde -
- vil det kun være de mest enkle opgaver.
Opgaverne bør ikke kræve dømmekraft eller beslutningstagen.
Alle, der har været heldige nok til at instruere en film, ved -
at skønt det kan føles som at skrive -
- "Krig og fred" i en radiobil i et tivoli ...
... når det så endelig lykkes -
- findes der ikke meget, som kan måle sig med følelsen.
Goddag, alle sammen.
Nu skal I læne jer tilbage og nyde "The Puppet Asylum".
fem år tidligere
Hej, det er Otto Baxter.
Læg en besked efter bippet. Bip.
Hej, Otto. Det er Bruce.
Pete og jeg kommer omkring klokken 11 i dag.
Vi begynder tidligt. Jeg håber, du er stået op.
Vi glæder os til at komme i gang.
I dag skal vi bare finde ud af, hvordan din film skal være -
- og hvordan du vil fortælle din historie.
Det er meget spændende. Vi ses om lidt.
Hav det godt. Hej.
Han er garanteret ikke stået op endnu.
Du store.
Skræmmende.
Du minder om en irriterende hveps.
Okay.
Tænk dig, at du er med i en film og skal beskrive, hvad der sker.
- Nu skal du skrive og instruere. - Jeg er instruktør.
- Nu bestemmer jeg. - Så hold dig til emnet.
Du holder mund. Og du laver mig en sandwich med bacon.
Jeg kan se, hvor det bærer henad.
- Lad os holde os til emnet. - "Hold dig til emnet."
Jeg synes, vi bare skal brainstorme nogle idéer, ikke?
Kan du komme på nogle mindeværdige ting, der er sket for dig?
Fra du blev født og indtil nu.
Lad os begynde med ... Hvad er dit første minde?
Jeg bliver hentet i skolen.
Virkelig? Hvor gammel var du? Hvad vil du tro?
Jeg har været ... 19 eller 16.
Er dit første minde fra, da du var 16?
- Jeg var nok to år. - To. Okay.
Skolen er et godt sted at ...
Mens vi har kendt dig, har du til tider forsøgt at undgå -
- at tale med os om de svære og udfordrende ting i dit liv.
- Er det sandt? - Ja.
Vi har som regel talt om film, musik og piger.
- Topfem- eller toptilister. - Ja.
Men at du skal skrive en film, har givet os muligheden for -
- at tale om nogle af de udfordrende ting i dit liv.
Det lykkedes.
Ottos livshistorie og bøger fra college
Min livshistorie.
Du milde himmel.
Adam Ward.
Det er faktisk mig.
- Hed du det, da du blev født? - Ja.
Søde billeder, Otto.
"Her er Otto og hans mor, Alex."
Hun gav mig bare væk.
Hvorfor tror du, at hun ikke kunne tage sig af dig?
Fordi jeg har Downs syndrom.
Det er Lucy.
Min rigtige mor er Lucy.
Hun ville have mig. Hun reddede mig.
"Tak, fordi du gav min søn chancen for at få en fremtid."
Jeg boede med min mor, Lucy, min storebror, James -
- og mine to yngre brødre, Titus og Raffe.
Vi boede alle sammen i et skævt, lille hus i Oxfordshire.
- Det lyder godt med det skæve hus. - Skal vi sige, at de har Downs?
Ja. De har alle sammen Downs syndrom.
- Hvorfor adopterede Lucy dig? - Det ved jeg ikke.
- Hun adopterede fire af jer, ikke? - Jo.
For de fleste er tanken om at skulle have et handicappet barn skræmmende -
- så det kræver et særligt menneske at adoptere en handicappet.
Men Lucy Baxter har ikke kun adopteret disse børn.
Hun tager sig også af dem alene.
Ud over at være ung, smuk og single -
- er Lucy Baxter også mor til to adoptivbørn.
De har begge to Downs syndrom, men Lucy ønskede sig handicappede børn.
At jeg kan tage disse børn til mig, når de er ganske små -
- og opfostre dem som os andre i vores kultur er så spændende.
Der findes ingen grænser for dem. Hvem ved, hvad der vil ske?
Hvem ved, hvordan de ender med at blive?
Dit ansigt er ret snavset, ikke?
Mine nære var temmelig overraskede, og min mor ville tale mig fra det.
Min bedstemor sagde, at ingen mand ville så meget som se på mig -
- hvis jeg adopterede et barn med Downs syndrom.
Det fandt jeg interessant.
Men det havde nok været længe under opsejling -
- for jeg havde tænkt på at kidnappe nogen -
- fra det hospital, hvor jeg arbejdede som frivillig.
Jeg var omtrent 17 år. Jeg gik på kunstakademiet -
- og nogen ledte efter frivillige til at hjælpe med kunstgruppe -
- for beboerne på Royal Earlswood Hospital.
Jeg elskede bare at være sammen med dem.
Jeg var der i 25 år.
De var meget vigtige for mig.
Jeg var med i en gruppe af unge frivillige.
Vi ønskede mere på deres vegne.
Vi forsøgte at undgå at have ondt af dem.
Vi nød deres selskab og havde det altid sjovt med dem.
Man vil ikke have særbehandling. Især ikke som barn.
Man vil have venner, der holder af en og ens selskab.
Og jeg elskede og elsker mennesker med Downs syndrom.
Indtil jeg blev 17-18 år og begyndte at komme på hospitalet -
- havde jeg aldrig mødt nogen med Downs syndrom.
De føltes som noget helt fremmed. Man omgikkes bare ikke med dem.
Undskyld. Vi laver en udsendelse om mongolbørn.
Hvad tænker du om dem?
Jeg synes faktisk, det er lidt skræmmende. Det har jeg altid frygtet.
De ser fjerne ud, ikke?
De virker tanketomme. De kan ikke koncentrere sig, vel?
Synes du, at de bør gå i almindelige skoler?
- Nej. - Jeg tror, det er deres udseende.
Man er straks på vagt og bliver bange for, hvordan de skal behandles.
Man behandler dem ikke som de intelligente væsner, de er.
- Hvem er du? - Bare mig selv.
Jeg hader dem alle sammen.
Folk vidste ikke, hvor dejlige, skønne, herlige -
- unikke og dygtige de er. De anede det bare ikke.
Så jeg udnyttede enhver chance for at få mine sønner i fjernsynet -
- og i bladene og den slags.
Det var pointen. At invitere nogle folk herud -
- så de kunne vise alle, hvor fantastiske de er.
Det er samme proces, som Bruce og jeg har været igennem.
- Ja. - Vi kom hertil som professionelle.
Vi blev betalt for at lave en dokumentar.
Men vi oplevede noget andet. Vi nød at være sammen med Otto.
Han blev vores ven.
Du spiller elendigt.
Smut med dig! Det lyder rædsomt!
- Hvornår blev I to født? - Jeg blev født i 1983.
- 1974. - Mit tal er et andet.
- Jaså? Hvornår var det? - 1897.
- I 1897? - Det forklarer de grå stænk.
Det var på Backstreet Boys' tid.
- Det var den slags musik. - De var skønne, ikke?
De var det førende victorianske drengeband.
Begynder vi scenen i lokalet, hvor din mor er spændt fast til et bord?
Ja. Det er Alex.
Hvorfor er det vigtigt, at hun er spændt fast til et bord?
Jeg tænker, at hun er komplet vanvittig.
Okay. Hun skal altså se forrykt ud -
- eller opføre sig som ...
Hun skal være helt vild.
Hun skal altså vride og vende sig og ...
Som pigen i "Eksorcisten". Regan i "Eksorcisten".
Vi får brug for en patient, en læge og en sygeplejerske.
En patient. Det er til castingen.
Vi skal finde en læge og en sygeplejerske.
Deres ansigter skal virke onde.
"Bare rolig, det gør ikke spor ondt. Det vil gøre meget ondt."
Okay. Når babyens hoved kommer ud, skal vi så høre gråd?
Ja.
Den skal have ar over det hele.
- Øjnene skal ligne golfbolde. - Golfbolde?
Hvorfor går du så meget op i, at det skal være en gyserscene -
- og du skal fødes som et uhyre?
Det kalder folk mig altid. De kalder mig et uhyre.
Luk øjnene, så vi passer på dem.
Jeg har noget her.
Ja, det ...
Jo mere grimt, desto bedre.
Tag dem her i munden. Se bare.
Her kan vi filme din fødselsscene.
Det er ganske fint.
Tror du, at han inderst inde ser sig selv som en, man bør være bange for?
Jeg tror, at det har været en svær rejse for Otto.
Det er et paradoks, ikke sandt?
At nogle mennesker forstår en, mens andre slet ikke gør.
- Hvad kunne du lide ved det? - De store eksplosioner.
Du kan altså lide eksplosioner. De er dyre.
- Du store. - Du fredsens.
Vi giver ham ny hud.
- Jeg tror ... - Han minder om Oliver Cromwell.
Oliver Cromwell?
Det er så afgjort din underligste sammenligning -
- og jeg kan lide det.
Jeg ved vist ikke engang, hvordan han ser ud.
Hver gang han går ud, opstår der problemer.
Det triste er, at det er så vilkårligt.
Han kan aldrig vide, hvornår det vil ske.
Det er uhyggeligt.
Vi får også brug for et par zombier.
For det er almindelige mennesker, som han kan se -
- have det fint med alle andre, men ikke med ham.
- James vil gerne have tomater. - Hvorfor glor folk på os?
- Gør de det? - Hvorfor glor de altid?
Den her vej. Otto skal have noget.
Hvorfor bliver du vred, når de kigger på dig?
Jeg kan ikke lide det. Jeg bliver skidesur.
Gør du det?
- Ved du, hvorfor de kigger på dig? - Nej.
Det skyldes nok, at du har Downs syndrom.
Har jeg det?
Du ved nok, at når du bliver glad, siger du sådan her.
Det gør jeg altid.
- Ja, og så driller folk dig, ikke? - Jo.
- Kender du andre, der gør det? - Nej.
Det er en del af af have Downs syndrom.
Du gør det også nu.
Lige præcis.
Otto, hvis jeg sad på bussen med dig, og jeg pludselig sagde ...
Så ville du fandeme se underlig ud.
Kan du nu forstå, hvorfor folk måske kigger?
Ja.
FØRSTE OPTAGEDAG: Ottos fødsel
- Hvilken vej? - Vi går helt ned til settet.
Jeg aner overhovedet ikke, hvad filmen ender med at blive til.
Den bliver nok rablende gal og uden nogen rød tråd.
Men han tænker meget over tingene, så meningen vil sikkert være tydelig.
- Godmorgen. - Hej, hvordan går det?
Alt vel? Glæder du dig?
Ja, det er en af mine yndlingsscener.
Det bliver uden tvivl første gang, vi virkelig forstår ham -
- hvad der sker i hans hoved, og hvordan han har det -
- som en mand med Downs syndrom. Det bliver fascinerende.
Jeg glæder mig.
Hvordan har skuespillerne det?
Godt, Otto. Hvad med dig?
I går beordrede han to runnere til at kæmpe til døden.
"I to, kæmp til døden."
Sådan kommer man frem i branchen.
- Jeg er komiker. - Ja.
Den kappeklædte hævner.
- Du ser på barnet. - Ja.
- Så flipper du fuldkommen ud. - Ja.
"Jeg vil ikke have det barn. Han har Downs syndrom."
"Lad os give ham væk."
Jeg vil ikke give ham væk.
Vi tvinger dig.
- Det er altså Alex. - Ja.
Det er min anden mor, som hedder Alex.
Min far hedder Martin.
Ja. De har ikke sendt mig en gave eller et kort eller noget som helst.
- Aldrig? - Aldrig nogensinde.
De forlod mig bare. De hader mig.
- Trist for dem. - Ja.
Her har du hende med i dit manuskript.
- Hun er virkelig bange. - Min hævn.
Ja. Hun er simpelthen for skræmt til at tage sig af barnet.
Hun kan ikke lade være med at se barnet som et uhyre -
- og hun ved ikke, hvad hun skal stille op med det.
Jeg er glad for at være med. Det bliver sjovt.
- Nemlig. - Det bliver sjovt.
Se nu bare der. Perfekt.
- Godt med blod på væggene. - Fantastisk.
Det ser godt ud.
Bare rolig, min kære. Det vil ikke gøre spor ondt.
Kom tættere på mig. Nej, jeg beder dig. Ikke mig.
Bare rolig, min egen. Det vil ikke gøre spor ondt.
Det vil gøre meget ondt.
Fint.
- Det er ret godt, ikke? - Jeg elsker den scene.
Hvis du selv skal sige det.
Jeg har en idé. Her står vi allerede i lyset.
Hvad med at lave en afsløring herfra først?
- Vi kan afsløre lægens ansigt. - Ja.
- Du skal se ond ud. - Okay.
Og du leger med instrumenterne.
- Vil jeg gøre hende mere nervøs? - Du skal gøre hende utilpas.
Du leger med instrumenterne og hænger ind over hende.
Okay, så jeg kan tage tangen, og så leder jeg efter ...
- Ja, den rette skuffe. - Okay.
Stille, alle sammen! Gå til siden.
Klar.
Okay. Værsgo.
For helvede! Få den ud af mig!
For helvede!
Tak!
Otto?
- Giv mig et kys. - Jeg vil ikke kysse dig.
Lad os komme videre.
Vi må gøre det sådan, at vi sender e-mails ud -
- for at overtale folk til at medvirke i filmen.
- Så fjern det med salatnumsen. - Det gør jeg.
Jeg fjerner altså det her. "Bruces numse smager som salat."
Jeg gør bare sådan. Og Pete med pølsenæsen?
- Det er fint. - Må jeg også godt slette det?
Okay. Det ser allerede bedre ud.
- "Hvordan går det, Alex?" - "Hvordan går det?"
Godt, nu går det fremad. "Hvordan går det, Alex?"
"Jeg har ikke set dig i omkring ti år."
- "Jeg har ikke set dig ... i ti år"? - Ja.
- Vil du fortælle hende om din film? - Ja.
- Hvordan vil du beskrive den? - Vi laver en drama-gyserfilm.
- Om din livshistorie. - Om min livshistorie.
Du vil researche din livshistorie, og så er det bedst -
- at tale med de mennesker, der har været vigtigst.
- Husker du, da du så hende sidst? - Ja.
- Hvor var det? - I Reigate i Surrey.
- Hjemme hos dig? - Ja.
- Hejsa. - Alex.
- Hej, mor. - Hej.
Man har en bestemt opfattelse af en person med Downs syndrom.
Okay, det kan godt være, at jeg er uvidende -
- men vi har alle sammen et indtryk af, hvad vi tror, Downs syndrom er.
- Det har jeg. - Se.
- Det er min mor. - Ja.
- Jeg troede, du blev større end mig. - Det er jeg nu.
Så tænker man over det og siger: "Kunne jeg håndtere det -
- med en rullestol, madning og bleskift hver dag?"
Alle vil have forskellige svar og begrundelser.
Men vores svar var nej. "Nej, det kan vi ikke håndtere."
Jeg elsker min mor.
- Vil du vise mig rundt? - Ja.
- Jeg vil se dit værelse. - Det er ovenpå.
Hvor bor du nydeligt.
Det er min pruttedims.
- Din pruttedims? - Tryk på den.
Med et normalt barn, hvis det er i orden at sige -
- så håber man, at de møder en fyr eller en pige, bliver gift -
- får en familie og forlader hjemmet. Det er livets cyklus.
Men folk med Downs syndrom er afhængige af deres forældre.
Rigtig mange søde ældre mennesker passer stadig deres barn med Downs.
Det kunne jeg bare ikke klare.
- Det er dig. - Jeg er blevet kønnere.
Han har billeder på væggen af min familie -
- og af mig. Det rørte mig meget dybt.
- Undskyld, må jeg lige ... - Okay, mor.
Man tænker på, hvordan det ville være gået.
Lad mig være ærlig. Jeg har måske lidt skyldfølelse.
Jeg bryder mig ikke om det ord, for med det samme -
- kommer man til at tænke, at jeg har gjort noget galt.
Det mener jeg ikke, at jeg har.
Men når Otto krammer mig og siger: "Min mor, Alex, er her -
- og jeg elsker dig og savner dig," så mærker jeg en antydning ...
... af noget, der kunne være tristhed.
For det var ikke Otto, der traf det valg.
Det var min mand og mig. Vi traf det valg.
"Det vil vinde ..." Kan du så lade være!
"Du kan skrive til mig -
- på den her adresse."
"Jeg håber på snart at høre fra dig."
Farvel, Alex.
"Farvel, Alex."
PS.
Jeg elsker dig, mor.
Skal der stå det? Elsker du hende?
Ja, selvfølgelig.
Hun har jo ikke rigtig været en del af dit liv, vel?
Føler du, at du elsker hende, som en søn elsker en mor?
- Ja. - Virkelig?
Ja.
Når børn kommer til verden, forventes der champagne og fest.
Men når et barn som Otto kommer til verden, er det som en begravelse.
Som et af mine børns mødre sagde:
"Jeg ville nok aldrig kunne have smilet til ham."
Jeg har gjort mit bedste for ikke at bebrejde forældrene.
Jeg har bare sagt, at jeg tænkte, at de var bange.
Jeg tror virkelig, at folk er bange.
Måske fik ordet "bange" Otto til at tænke:
"Jeg må være noget, man er bange for."
Tak!
Det var fint.
Vi skal have en sang om uhyret, ikke?
"Han er det smukkeste uhyre."
Jeg kan godt lide tanken om en sang.
Jeg vil ikke have ham her.
Lad os begrave ham, hvor han aldrig bliver fundet.
Han er det smukkeste uhyre. Man kan ikke tryne ham.
Lad os begrave ham, hvor han aldrig bliver fundet.
Han er det smukkeste uhyre. Man kan ikke tryne ham.
Han er et uhyre. En grotesk klovn.
Han er kun et barn, men jeg vil ikke have ham her.
Vi sender ham hen at bo på ...
Djævlens legeplads.
Han er et uhyre. En grotesk klovn.
Han er kun et barn, men jeg vil ikke have ham her.
- Det ser godt ud. - Ja, ikke?
Når de går, bevæger vi os den her vej.
Kør lyden!
Han er det smukkeste uhyre. Man kan ikke tryne ham.
Det er en stor oplevelse at se ham være i centrum for det hele.
Det må have gjort så meget for hans selvtillid.
At folk tager ham alvorligt.
Nogle gange fornemmer han ting fra mig -
- men at han har kunnet være, hvem han er -
- må have haft stor betydning for ham.
Vi sender ham hen at bo på djævlens legeplads.
Og ... tak!
- Så er vi færdige. - Vi er færdige!
Tak, Otto. Det var en fornøjelse.
Det var virkelig så dejligt. Hvor skønt.
Godt klaret. Fantastisk.
Jeg glæder mig til at se den. Du har været en dygtig instruktør.
Hej, det er den berømte instruktør.
Kan jeg hjælpe med noget? Bip.
Hej, Otto. Det er Pete.
Jeg har desværre dårligt nyt.
Vi kommer ikke til at få flere penge fra sponsorerne -
- så vi kan fortsætte. Men alt er ikke tabt endnu.
Vi prøver at finde penge et andet sted.
Du skulle bare have besked med det samme.
Efter jeg havde filmet fødselsscenen -
- fik min producer, Daisy, nok af de skiderikker.
Det står der ikke. Der står: "Hun prøvede at finde flere penge."
Det andet kan godt have været sandt, men ...
Du kom godt fra start med den fødselsscene.
Rigtig godt fra start.
Men så gik det hele i stå.
Jeg har virkelig forsøgt, Otto.
Alle sagde nej.
Men typisk for Otto Baxter kom du tilbage med en ny idé.
Det gjorde jeg.
Skal vi snakke om din tid som dragqueen -
- eller skal vi gå videre?
- Lad os snakke om det. - Okay.
Godt så.
Det er mit dragmuseum.
- De er gode, ikke? - Der står du med Grayson Perry.
Nej, det må du ikke gøre.
Er det dig, der vinder Alternative Miss Wilderness?
Ja.
Det er ret sjovt at vinde. Det er sejt.
Der er en fin, oppustelig krone.
- Giver det meget opmærksomhed? - Ja.
- Jeg er tiltrækkende. - Ja, det ved jeg godt.
Du står lige i rampelyset. Du må have fået nogle tilbud.
Ja.
Skete der noget?
Tak.
Okay.
Skal vi gå videre og vende tilbage til filmen?
Ja.
Peter, skæg?
Ja. Jeg har faktisk barberet mig mere i år end ellers.
Jeg valgte, at 2020 skulle være et skægløst år -
- men jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre med mit hår.
- Hej, folkens. - Hej, Daisy.
- Det lyder som en privat samtale.
Nej.
- Hej, Keira. - Hej, hvordan går det?
- Går det godt, min skat? - Ja.
- Tror du, det er Stephanie? - Ja, det er det.
Jeg fortalte min forlovede, at jeg skal arbejde nu.
Hvordan har Stephanie det?
Okay, hun vil gerne bestemme.
Mowgli, kom ned fra din far!
Mowgli.
Jeg havde ærligt talt ikke noget imod nedlukningen.
Jeg stoppede ikke med at skrive på min drøm.
- Din drøm eller dit drama? - Drama.
- Dit dramastykke er din drøm. - Ja.
Hvad lavede du under nedlukningen? PlayStation? Porno?
- Du spiste? - Ja. Og onanerede.
Det næste bliver lidt mere alvorligt, Otto.
- Det er fint. - Jeg var ikke helt sikker.
På det tidspunkt skete der noget andet.
Noget rigtig slemt.
Min biologiske mor døde.
Jeg venter på dig et sted lige rundt om hjørnet.
Hun er gået bort.
Fuldkommen væk.
- Fadervor, du som er ... - Jeg var til hendes begravelse.
... komme dit rige, ske din vilje ...
Jeg sagde ikke noget.
Jeg græd bare.
Da vi sidst talte om din mor -
- før jeg vidste, at hun var død, var du vred på hende -
- i de scener, vi filmede før.
Ja.
Og da vi skrev fødselsscenen, virkede du utilfreds.
Det var jeg også.
De sendte mig aldrig et kort -
- eller en fødselsdagsgave eller noget som helst.
De havde glemt mig.
Nu hvor hun er død, har vreden så lagt sig?
Ja.
Jeg har dårlig samvittighed.
Meget dårlig samvittighed.
- Har den stået oppe på loftet? - Ja.
Det var håndklædet, der fulgte med dig.
Det var en flyverdragt med de små støvler.
Mit lille tæppe.
"Hold hovedet højt, og vær en mand, min søn."
- "Gud velsigne dig." - Hvem er det fra?
Hvem tror du?
Det er Lucy.
Nej. Det er fra Alex.
- Det er fra Alex. - Din mor.
Det er fra Alex.
Det er de rejsendes skytsengel, som skal beskytte dig.
Du fik den, da du kom til mig. Nytårsaften.
Det var den dag, jeg hentede dig.
Har du det anderledes med dem -
- nu hvor du ved, at hun gav dig en gave?
Ja.
Hvordan?
Det er hjerteskærende.
Hjerteskærende.
Jeg tror ikke, at de gav dig en gave til din fødselsdag eller jul.
Men du skal vide, at nogle gange -
- når nogen er blevet bortadopteret -
- så mener de biologiske forældre ikke -
- at fødselsdagen er en dag, der skal fejres.
For det er dagen, hvor de mistede en.
Det var den vigtigste dag, ikke?
Da du skulle bo hos mig, sendte din mor en hilsen til dig -
- og det er nok meningen, at du skal gå med den.
Ikke?
Den skal passe på dig.
Du har levet her hele dit liv, og du har tre brødre, ikke sandt?
Og to af dem har fået gaver -
- til deres fødselsdage og jul fra deres familier.
Hver fødselsdag og jul i rigtig mange år.
Og det har du set på uden at sige noget.
Og det er synd for dig, Otto.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Det gjorde for ondt.
Nej.
Daisy minder mig faktisk om Claudia Winkleman.
Claudia Winkleman?
Hun har ikke helt det samme pandehår. Og hun er mindre orange.
Jeg synes, at hun er mindre orange.
Vi skal forklare, at efter ... hvor mange år?
- Fire år? - Ja.
Efter fire år, hvor alle var ligeglade, hvor ingen gav dig penge -
- og hvor ingen mente, at det var en god idé, at du instruerede en film -
- så har tingene ændret sig.
- Vi har skrevet nogle replikker. - Ja.
Det står her.
I de fire år siden mine første optagelser ...
... havde verden ændret sig en del.
Publikum ville gerne høre historier fra funktionsnedsatte mennesker -
- fortalt af funktionsnedsatte mennesker.
Jeg var eftertragtet.
Producerne har ignoreret funktionsnedsatte forfattere.
De ansvarlige har ikke fortalt historier om funktionsnedsatte.
Problemet er, at vi ikke giver magt til funktionsnedsatte personer -
- og når det sker, værdsætter vi ikke deres historier.
Tv har fuldkommen svigtet de funktionsnedsatte.
Og det skal ændre sig.
Vi har fået penge ...
... til at fortsætte med min film.
Hej.
- Godmorgen, chef. - Hej. Se, hvad jeg har.
- Hvordan går det, Otto? - "Wanted. Dead or Alive."
- Det er Bon Jovis sang. - Jeg kan godt lide Bon Jovi.
Og jeg har hans musik.
ANDEN OPTAGEDAG: OTTOS ADOPTION
Den næste scene handler om din adoption.
Du har valgt, at den skal foregå på et sted kaldet djævlens legeplads.
Masser af folk står i kø.
Der er et skilt. "Kom med jeres freaks."
Kom med jeres freaks?
- Det er altså et freakshow? - Ja.
Djævlens legeplads.
SCENEINDGANG
Det kunne måske godt fungere.
- Djævlens legeplads. - Ja.
Det lyder som en location, der er ret typisk for Otto.
Fører de det her monsterbarn til djævlens legeplads?
Er det der, du ender? Hvad sker der så med dig?
Indtil djævlen kommer efter mig.
Dæmonernes herre.
Men det bliver Lucy, som tager dig med.
Det er Lucy, ikke?
"Jeg er kommet for at redde dig."
Skal hun sige det? "Jeg er kommet."
"Jeg er kommet for at redde dig fra djævlen."
- Hvilken side er bedst? - Hvilken som helst.
Vil du vende dig den vej, så man kan se din bagdel?
Javel. Okay.
Lucy bliver spillet af Rebecca Callard.
Hej. Otto, se på mig. Se på kameraet.
- I er blevet gode venner. - Fint.
Og så har vi en dreng på fem-seks år -
- som skal spille din bror James.
Det er de tre, som er med i scenen.
Lucy skal nok se på dig ...
Vi kan ikke bruge min bror i filmen.
- Han er 40 år nu, så ... - Det bliver svært for ham at spille.
- Og hans skæg er så langt. - Hvem skal så spille James?
- Er du også skuespiller, Mikey? - Ja.
- Vi er glade for at have dig her. - Hvor gammel er han?
- Hvor gammel er du? - Ti.
Jeg kan godt lide din T-shirt.
Nu stikker han af.
- Jeg kan godt lide filmen. - Har du nydt dagen?
- Du kan lide Rebecca, ikke? - Selvfølgelig.
- Alt vel, Bruce? - Ja, Otto.
- Hvordan ser jeg ud? - Fint.
Lad os se dit ansigt, Bruce.
Jeg har ikke fået lagt makeup.
- Flot hår, ikke? - Han ligner Bryan Adams.
Hvem er den labre dulle? Hov, det er min mor.
- Optager vi nu, Otto? - Ja.
Kalder alle statister.
- Er I begejstrede? - Ja!
Og holdet omme bagved, er I klar?
Ja!
Alle skal være med. Kom nu. Er I klar?
Ja!
Stilhed før gennemgangen, tak!
- Jeg er klar. - Vi øver.
- Statisterne i gang. Og ... - Værsgo!
Mine damer og herrer ...
Adam vejede kun 2,2 kilo ved fødslen og har Downs syndrom.
Adam forlod hospitalet, da han var en måned.
Han er sine forældres andet barn.
De kunne ikke tage sig af Adam.
Nej! Han er mit monsterbarn!
Og ... tak! Den er i kassen.
Han skal passes på af adoptivforældre.
Du skal være mit monsterbarn.
Du skal hedde Otto.
"Du skal hedde Satan."
- Otto eller Satan. - Det er det samme.
- Han får et uhyggeligt babynavn. - Det er Otto.
Godt, så er vi klar.
Jeg havde ikke mødt mange babyer med Downs syndrom -
- så jeg tænkte: "Hvor er han sød og smuk."
Vi tager lidt flere. Kig på mig.
Alt gik i hak, og jeg var så heldig at kunne få ham med hjem.
Dagen efter sov han i en transportseng.
Jeg kan huske, at han lå i stuen, og jeg tænkte ...
Der var helt stille, og jeg tænkte:
"Hvad laver jeg med en andens baby?"
Det var så underligt.
Det var ikke det samme med James, fordi han var ældre.
Jeg havde passet børn før og var vant til dem.
Men jeg tænkte: "Hvad laver jeg med det barn?"
"Det bør ikke være hos mig. Det er unaturligt. Det er forkert."
Så jeg følte mig trist og tænkte:
"Hvad laver jeg med det barn?"
Jeg tænkte ikke over, at jeg skulle være mor.
Jeg ville bare redde en person og give ham et godt liv.
Men Otto lærte mig at være mor.
Hvis værelse er det?
- Den er til Titus. - Ja!
- Og den er til James. - Tak.
Jeg ville have, at mine sønner skulle vokse op blandt andre.
Otto lagde ud med at være i en almindelig legegruppe -
- og han startede i skolen, og det gik fint.
Men da han nåede til mellemtrinnet -
- mødte vi alvorlig diskrimination for første gang.
Alle hans venner kom ind, men Otto fik ikke nogen plads.
Det tog to år at få ham ind igen -
- så Otte havde mistet to års skolegang.
Bank, bank, bank under bordet.
Skal jeg holde ham på plads?
Otto kom altså i en klasse, men problemerne stoppede ikke dér -
- for der var en vred overlærer, som ikke ville have Otto på skolen.
Prøv at skræmme dem en efter en.
Okay.
Det var hårdt for stakkels Otto.
Når du siger replikken "stakkels lille monsterdreng" -
- skal du klaske hårdt i bordet med din hånd.
- Okay. - Er du tilfreds, Otto?
- Ja. - Skal vi tage en til?
- Klar. - Statisterne i gang.
- Når du er klar. - Værsgo!
Stakkels lille monsterdreng.
Lyset er tændt, men der er ingen hjemme.
Nu skal du høre, dir ækle lille fæ.
Svar rigtigt på ligningen, og jeg lader dig slippe.
- Tak. - Vi stopper.
Skal vi tale om den figur, der hedder "herren"?
Han vender hele tiden tilbage. Hvad er han for en?
Mystisk røg.
Nu vil jeg være ærlig. Jeg forstår ikke helt det med herren.
- Skal vi begynde med ... - Kom nu med, Pete.
Jeg kan godt lide konceptet. Jeg forstår det bare ikke.
Hvad synes du, at herren repræsenterer?
Han holder mig nede.
- Du kan ikke lide at få ordrer, vel? - Nej.
Jeg synes, at herren fortjener sin egen side.
Vi bør se nærmere på ham. Herren er interessant.
Godt så, herren.
Hvordan beskriver vi herren?
- Vi skal ikke beskrive ham, Otto. - Det skal jeg.
Han er klædt som på det billede.
Skal han være en slags victoriansk gentleman?
- Det er han. - Okay.
Han har ... ikke de her støvler på.
Men sorte, blanke sko med et guldspænde.
- Ja. - Med et kranium på.
- Et guldspænde med et kranium? - Ja.
Repræsenterer herren alle dem -
- som har forsøgt at behandle dig som et barn?
Ja.
Alle skurkene i dit liv -
- samler vi i den samme figur, herren.
Ja.
Og ... værsgo!
Undskyld, mr. McManus.
Du er ikke mr. McManus.
- Det er herren. - Tak!
Det var godt. Glimrende, Paul.
Skal jeg komme herned og tale, eller skal jeg stå oprejst?
Ja.
- Jeg beklager. - Det er fint.
Og så taler jeg? Hvad skal jeg gøre imens?
Jamie er min gamle ven fra Reigate.
- Han bygger på en person, ikke? - Jo.
Endelig!
- Mr. J. - Hej, Otto. Hvordan går det?
Det er længe siden.
Kan du huske din første samtale med Jamie?
- Kan du huske, hvad ... - Dillerklask.
Fint. Okay.
Det gjorde han ved mig.
Vil du forklare, hvad dillerklask er?
Jeg sad på gulvet og så fjernsyn.
Så tog han sin diller frem og klaskede mig på øret med den.
- Var det jeres første møde? - Ja.
Lagde han ud med det? Så var tonen slået an, ikke?
Kan du huske det her?
- Det er skørt. - Ja.
Mandebryster.
- "Åh gud, han dræbte Kenny." - "Dit svin."
Jamen dog, se nu lige der.
Jeg ved ikke, hvad du siger til det her.
I filmen forestiller Otto sig dig som en bugtalerdukke.
Noget i den stil, men med rødt hår.
Han er en ret skælmsk figur.
Forestil dig en blanding af Chucky og den.
Kan du komme på de fem bedste minder om ting -
- du har lavet med Otto? Hvad ville de være?
Helt sikkert det med snebolden og buschaufføren.
Hans vindue stod åbent, og jeg ...
- Hvad gjorde han, da han blev ramt? - Den ramte ham lige i ansigtet.
Det var et godt kast. Han kom rundt om hjørnet.
Kørte bussen? Det var farligt.
Så gjorde Otto sådan ...
Jeg kan huske det. Sådan.
Så jokkede han på bremsen, skældte ud og kørte videre.
Det ville jeg ikke gøre for andre.
At få venner er det vigtigste.
At gå i skole handlede om at møde andre mennesker -
- og lære livsfærdigheder.
Det var vidunderligt at se Otto som teenager -
- hvor han havde så nært et forhold.
Hej, alle sammen.
Han følte sig virkelig fri.
Hvad er det, Otto?
- En diskoskjorte. - Det er vist en scoreskjorte.
Otte nævnte aldrig noget om at tage på stranden og den slags.
Han snakkede kun om at score piger. Det var det vigtigste for ham.
Det er det for de fleste 16-årige fyre, ikke?
Først finder man en pige og spørger, om hun vil danse.
Når man så har danset, og musikken er slut -
- lader man hende sidde lidt ned og tager noget at drikke -
- eller går i spillehallen i fem-ti minutter.
Så byder man hende op igen.
Jeg siger: "Vil du danse, min egen?"
Det er et fantastisk forhold. Jeg havde aldrig troet -
- at Otto ville få så varigt et forhold til nogen.
Det er fantastisk og beviser, at han er blevet et godt menneske.
For pokker, hvem er de lækre sild?
- Jeg er den heldige. - Ja.
- Du er gift med en kvinde. - Ja.
Vi kendte hinanden fra skolen. Husker du, da jeg var her sidst?
Min far begik selvmord. Kan du huske det? Han døde.
- Hvad gjorde han? - Han begik selvmord.
Det er ikke godt.
Kan du huske, at jeg blev lidt skør? Og jeg begyndte at drikke.
- Drak du øl? - Ja, masser af øl.
Jeg mødte hende, da jeg var ude at drikke. Vi begyndte at snakke.
Og det ene førte til det andet, som det så ofte gør.
- Ja. - Og så ... Halløj.
Kan du lugte mine hunde?
Hun fik vendt rundt på mit liv, og hun lod mig vælge.
Hvis det skulle være noget seriøst -
- så skulle jeg enten vælge hende eller drikkevarerne.
Uden hende ved jeg ikke, hvor jeg ville være nu.
Du ved nok, at Jamie har fundet en, han elsker -
- som han er gift med.
- Kunne du tænke dig det? - Ja.
- Har du haft mange kærester? - En hel del.
Halløj.
- Kan du nævne nogle af dem? - Sarah Marquis.
Hende kom jeg sammen med.
Lydia Fitzhoward.
Det er svært for Otto at have et forhold.
Ofte har dem, han kan lide og gerne vil være sammen med -
- overbeskyttende familier eller er plejeafhængige.
Det er et minefelt. Et trist minefelt.
Et sidste kys og kram til afsked.
- Kom, Lyds. Tak for besøget, Otto. - Hav det godt.
De gængse behov er de vigtigste for folk at få dækket.
Men når man har indlæringsvanskeligheder -
- bliver de fuldkommen ofret til fordel for de særlige behov.
Det er ikke sådan, jeg har opfostret mine børn.
Jeg hedder Bruce, Stephanie. Jeg har ikke mødt dig før.
Pete. Godt at møde dig. Vi er Ottos venner.
- Det er Reuben. - Hej, Reuben. Godt at møde dig.
Jeg har hørt en masse om dig, Stephanie.
- Er du Ottos kæreste? - Nej, forlovede.
- Undskyld. Forlovede. - Ja.
- I virkeligheden. - Ja.
- Kan du lide det? - Ja.
- Lad være. - Lad selv være.
Han er akavet over for kvinder, som teenagere er.
Han vil gerne lægge an på kvinder, men ved ikke hvordan -
- fordi han ikke har udviklet sine forhold.
Men han er romantisk anlagt. Det er et af problemerne.
Han tror, at han er James Bond, og siger han det rette -
- vil nogen falde i svime over ham.
- Må jeg sætte den her? - Ja, det er fint.
"SMUK KVINDE" PRØVER
Repræsenterer rollen noget, eller er det bare en smuk kvinde?
Det er bare en smuk kvinde.
- Er du sikker? - Ja.
- Det er Pete. - Hej, Pete.
I scenen, vi læser på pubben -
- trækker hun sig væk fra dig.
Hun trækker sig væk fra monsterbarnet.
- Ja. - Hvad skal det betyde?
De kaldte mig et uhyre. "Hold dig væk fra mig."
- Siger pigerne det i virkeligheden? - Det plejer de at gøre.
- Virkelig? Har de gjort det? - Ja.
- Når du har lagt an på dem? - Ja.
- Hvad har de sagt? - "Lad være."
"Gå væk, din sinke."
"Det er mig en ære. Må jeg byde på en drink?"
Hun trækker sig væk.
"Hold dig fra mig."
"Du skal ikke lægge an på mig."
"Du er ..."
"Du er et uhyre."
- Så er jeg her. - Godt.
Du ligner Amanda Holden.
- Måske en smule. - Du gør det godt, Hannah.
- Jeg byder måske på en drink. - Til afslutningsfesten.
Ja. Jeg byder måske på en drink.
Klar?
- Ja. - Siger du værsgo? Klar?
Værsgo.
Hvor er instruktørens kæreste?
Kan vi ikke ... Pas på. Vi ved ikke, hvor den skal sidde.
- Vi må ikke ... - Otto. Otto.
Det er ikke en gyngehest.
- Hvordan har du det? - Fint.
- Har Daisy talt med dig? - Ja.
- Ikke for meget flirten. - Kan du huske, hvad jeg sagde?
Du må ikke kalde folk sexede.
Vel? Men vi er bare ...
- Ja. - Er det okay?
Alle skal have det godt med -
- at stå sammen med dig og snakke med dig.
- Jeg gemmer det til festen. - Heller ikke til festen.
Jeg tror ikke, at nogen af vores kolleger vil ...
- Du tilhører Jesus. - Otto, jeg mener det.
Det er alle dem, vi arbejder med. Mænd og kvinder.
Ingen af dem kommer vi til at have et forhold til -
- fordi de er kolleger. Vi arbejder sammen.
Og folk bryder sig ikke om, at du siger -
- at I kunne blive kærester og den slags.
- Alle skal have det godt ... - Har du kvalme?
Om jeg har kvalme? Jeg har det fint. Hvorfor spørger du om det?
- Hvad med dig? - Nej.
- Vi er herinde nu. - Ja.
Otto, vi synes, du er en rigtig god instruktør.
Og du vil sikkert også være dygtig til -
- ikke at flirte hele tiden, ikke?
Jeg ved godt, at det bare er for sjov -
- men ikke alle opfatter det sådan.
Fint. Skal vi give albue?
- Godt. Lad os komme i gang. - Tilbage til filmen.
Ja. Du kan drikke din te.
- Lad være. - Lad selv være.
Opfør dig pænt.
- Du ser godt ud. - Det er mit job.
I ser begge to godt ud.
Vi burde altid gå klædt sådan.
- Vi er glamourøse. - Ja, madame.
Jeg passer godt på hende. Du er noget særligt.
Tak, det er dejligt at være her.
Hvordan går det i dag?
Jeg glæder mig til vores sidste scene.
Ja, det er sandt. Der har jeg noget andet tøj på.
- Går alt efter planen i dag? - Ja.
Det er godt.
Jeg glæder mig til at se dig i den sidste scene.
- Ja. - Det er mig og dig.
- Og alle andre står rundt om os. - Ja.
- Nu skal jeg instruere. - Vi ses.
Slut med at snakke om sex, ikke?
Det bryder folk sig ikke om.
Vi er bare venner.
Ikke andet.
Tak.
Og ... værsgo!
Åh nej, sig noget!
Jeg elsker dig!
Kom nu! Kom nu!
Stop din flæben, din lille lort. Nu er du min.
Jeg garanterer dig et liv i elendighed.
Undskyld, at jeg dræbte din mor, men det giver viljestyrke.
Lucy er død. Hvad sker der så for dig?
Jeg tager måske til Transsylvanien.
I den her film kunne det være interessant -
- at se dig tænke alvorligt over dit liv uden Lucy.
Så sender de mig på tosseanstalt.
Tror du, at de mener, at du ville have det bedre -
- på et hjem for folk med Downs syndrom?
Ja. Jeg er meget mistænksom.
Føler du nogle gange, at folk tager valg om dit liv -
- uden at du bliver taget med på råd?
Ja.
- Bekymrer det dig? - Ja.
Føler du nogle gange, at folk tager valg om dit liv -
- uden at du bliver taget med på råd?
Jeg har et baseballbat.
Jeg gør det.
Du ville blive placeret i en beskyttet bolig.
Der kan være fire mennesker til at dele huset -
- som har et værelse hver, og så deler de stuen og køkkenet.
Hvis du ikke havde folk til at sige, at det måtte de ikke gøre.
Vi har sendt en ansøgning ...
... for at sikre, at du har folk omkring dig -
- som er mere vigtige end myndighederne.
Så hvis du blev vildt forelsket i en pige -
- og ville bo med hende, men myndighederne sagde nej -
- så kunne vi sige: "Jo, det må han godt."
Så domstolen har givet dig nogle formyndere.
- Der er to herinde lige nu. - Det er Pete og Bruce.
Det var tæt på.
Tak, fordi I er kommet.
Det er skønt, at mine sønner har sådan nogle gode venner.
Jeg lavede det her i går aftes.
Der er to ... Det her er mig.
Det første, forældre siger, når de får et barn med Downs syndrom, er:
"Hvad vil der ske, når jeg er væk?"
Og dengang tænkte jeg: "Det vil jeg ikke gå op i."
Derfor kommer det som et chok nu. Jeg har ikke skænket det en tanke.
Jo, det har jeg, men nu er jeg blevet 150 år, og det kommer til at ske.
Men jeg undgik med vilje at tale om det.
... personlig planlægning, personligt budget ...
Så jeg blev bekymret og indså -
- at når huset ændrer sig, den dag jeg ikke længere er her -
- så må vi lave en fuldkommen anderledes kultur.
Du ved nok, at vi er dine formyndere.
- Ved du, hvad det betyder? - Nej.
Vi skal hjælpe dig med at træffe vigtige valg -
- såsom hvor du skal bo -
- og hvad du skal gøre, hvis du bliver syg.
For en skønne dag vil Lucy ikke være her længere.
Så er det os tre, der skal træffe de valg.
Det er et stort ansvar.
Vi kommer til at hjælpe med at finde ud af, hvor du skal bo.
Jeg tør godt tage den chance.
- Tager du chancen med os? - Ja.
Før vi satte os og skrev, fortalte du os -
- at hvis Lucy døde, så ville myndighederne sende dig væk -
- og placere dig i et galehus. Det fortalte du os.
Men det vil du ikke. Du vil blive boende i dit hus, ikke?
Før vi talte om det, havde du aldrig fortalt os det før.
Nu ved jeg, at hvis der sker Lucy noget -
- så kan du blive boende i dit hus.
At der træffes valg om dit liv, uden at du bliver spurgt til råds -
- kan vi tage med i den her scene.
Og galehuset repræsenterer -
- sådan et sted, hvor myndighederne siger:
"Otto skal ikke bo i sit hus. Han bør være ..."
- På tosseanstalten. - Ja, det kalder du det.
Værsgo.
Jeg er nødt til at gøre modstand.
- Er det svært for dig? - Det er ret svært.
De forstår det aldrig.
Inderst inde kender du sandheden, knægt.
Jeg har studeret din slags.
Du, min ven, er anderledes.
Hvad er det, folk mener om dig?
Stakkels dumme lille uhyre. Nemlig.
Jeg sagde, du ikke skulle få det barn.
Du burde skylle ham ud i lokummet.
Du ved, at vi aldrig kan tage os af det forbandede barn.
- Han hører ikke til her. - Hvad skal jeg gøre?
Du har truffet dit valg.
Hvem er en grim lille satan?
Græd, for helvede!
Jeg vil beholde dig her som et barn.
For som et barn er du ingen trussel mod mig.
Magt. Kontrol.
- Magt. Det er ord ... - Kontrol.
Kontrol.
Det er din figurs ultimative mål, ikke?
- Det er det, du vil opnå? - Ja.
Du skal være mit monsterbarn.
Du skal hedde Otto.
Lyset er tændt, men der er ingen hjemme.
Dine biologiske forældre har aldrig husket din fødselsdag.
Din krop vil ældes, men du bliver aldrig voksen.
Otte blev forvandlet til den mand, han var skæbnebestemt til at blive.
- Fint. - Det fungerer også for mig.
Hvad er det, folk mener om dig?
Jeg tager styringen.
Klar.
- Jeg er ret nervøs. - Græd, for helvede.
Jeg bad dig om ikke få det barn.
Hvem er en grim lille satan?
Nu er jeg fandeme herren!
- Hvordan føltes det? - Det var sgu fantastisk.
Det er en bekræftelse af ham.
Det bekræfter fuldstændig, hvem han er som menneske.
Det føles fandeme godt.
Og det er en accept.
Det er måske første gang i livet, han virkelig har oplevet det.
For Otto er det særdeles vigtigt -
- fordi det føles rensende.
Jeg har aldrig set dig være så glad før.
Som en rigtig bryder.
Hvorfor blev du så glad?
Var det at smadre det? Var det magten?
Magten!
Goddag, alle sammen.
Nu skal I læne jer tilbage og nyde "The Puppet Asylum".
Ja, det er vidunderligt. Tak, hr. fasan.
Halløj. Jeg havde ikke set jer.
Skulle det være lidt absint eller måske en sjat gin?
Sæt jer godt til rette -
- for jeg vil fortælle jer en uhyggelig historie om et uhyre -
- som kæmper for at blive sin egen skæbnes herre.
Jeg håber, at det vil give mange andre mennesker håb.
Der er mange andre som Otto derude.
Det er Mary Campbell.
Hun var min meget gode ven.
Jeg mødte hende på natklubberne og fulgte hende hjem på stuen.
Jeg så, hvordan hun levede.
Hun blev passet af sygeplejersker i hvide kitler.
Jeg havde en bil. Jeg havde venner. Jeg tog ...
... på ferier i udlandet. Jeg tog på skiture.
Jeg havde en kæreste. Verden stod åben for mig.
Og for hende var den så lille.
Hun havde ingen medbestemmelse.
Hun blev taget vare på som et lille barn.
Min mor sagde: "Hvad er meningen med bare at holde folk i live?"
"Det var mere nådigt at tage livet af dem -
- for hvad er meningen med det?"
Se bare her. Hvad er der at lave?
Otto ... er blevet et forbillede.
For det kunne så let have været ham.
Når jeg ser det jeg, ved jeg -
- at det kun er tilfældigheder, som har gjort en forskel -
- på drengen her og Otto.
Alle de mennesker ...
Alle de mennesker kunne lave ...
... alle mulige andre ting. Det kunne de.
Hvis de bare havde fået chancen.
Du sagde, at folk ser på dig og tænker, at du er dum.
Når de først har set din film og den her dokumentar ...
... og de har set, hvor dygtig en instruktør du er ...
- De ser, hvordan jeg har haft det. - Ja.
Hvordan kunne du så tænke dig, at de ændrer holdning?
Folk skal se på mig og sige:
"Vi kan helt sikkert hyre ham som mandestripper."
"Vi kan invitere ham med til festen."
Så det er bare en reklame for din karriere som mandestripper?
Ja.
Otto arbejder på sin næste film -
- en julegyser, som skal hedde "Satan Claus".
Otto vil gerne sige, at I skal sørge for at se hans film ...
... "The Puppet Asylum".
"Den er meget bedre end den her elendige dokumentar."
Tekster af: Torben Grønbæk Jensen