Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Terve.
Tuolla on vessa.
Moi. -Hei, mitä kuuluu?
Ihan hyvää.
Riisutko sukat ja kengät? -Joo, aina.
Hyvä, eikö olekin?
Olen valmis kun tekin.
Noin minä peukutan. -Hyvä homma.
No niin, Otto.
Tarvitsemme sinulta muutaman repliikin elokuvan alkuun.
Selvä.
Se tulee aivan dokumentin alkuun.
Se selittää, kuka olet.
Jep. -Ja mistä dokumentti kertoo.
Ja millainen hahmoni on.
Sinä olet hahmosi dokumentissa.
Niin olen. -Voimme tutkailla sitä.
Aloitetaanko lukemalla repliikit? Niitä voi muuttaa, -
jos haluat. -Voin kokeilla itse.
Nimeni on Otto Baxter, -
ja ihmiset ovat kuvanneet minua vauvasta asti.
Olen ollut tv:ssä useampia kertoja kuin pystyn laskemaan.
Hei, peremmälle.
Olen vähän seurallinen.
Olen vähän todella hauska.
Joskus kyllä olen vähän nenäkäs.
Voisimmeko tanssia, armaani?
Edellisen dokumentin tekivät -
ystäväni Pete ja Bruce, kun olin 21-vuotias.
Se kertoi siitä, miten yritin harrastaa seksiä ensimmäistä kertaa.
Se oli helvetin hyvää. -Ai helvetin hyvää?
Kaikki nuo dokumentit ovat yrittäneet ymmärtää minua, -
mutta eivät oikeastaan ole onnistuneet.
Nyt kun alan ikääntyä, -
Pete ja Bruce ovat todella helvetin ärsyttäviä.
Ei siinä ihan noin taida lukea.
"Peten ja Brucen täytyy ymmärtää minua kunnolla."
Nyt kun alan ikääntyä, -
Peten ja Brucen täytyy ymmärtää minua kunnolla, -
koska he ovat iso osa elämääni.
Meidän täytyy tarvittaessa auttaa sinua tekemään tärkeitä päätöksiä.
Otan sen riskin.
Meidän suhteemmeko? -Niin.
Jos autamme sinua tekemään päätöksiä siitä, mitä elämältäsi haluat, -
meidän täytyy ymmärtää, mitä todella ajattelet elämästäsi.
Ikävystytämmekö sinua, Otto?
Pidän elokuvista.
Puhun niistä mielelläni Peten ja Brucen kanssa, -
joten he pyysivät minua kirjoittamaan ja ohjaamaan -
draaman omasta elämästäni.
Tarinani, jonka kerron itse.
Elokuvan tekeminen on iso haaste.
Kun kuvaat sen, teetkö sen muiden vuoksi, -
jotka puhuvat sinusta, vai teetkö sen itsesi vuoksi?
Koulutuskelpoiset jälkeenjääneet eivät yleensä pysty oppimaan paljon -
akateemisia materiaaleja.
Lukeminen voi olla hidasta ja työlästä.
Meidän tulee muistaa asettaa realistisia standardeja, -
jotka eivät ole yksilölle liian korkeita.
Teen elokuvia asioista, joita haluan olla.
Voin esittää elämäni ja fantasiani elokuvan kautta.
"The Puppet Asylum" on valmistunut. Kauhuelämäkertaelokuva sijoittuu -
viktoriaaniseen Lontooseen. Kirjoittanut ja ohjannut Otto Baxter.
Elokuvan tähtiä ovat Paul Kay, MyAnna Buring, Dexter Fletcher -
ja Adeel Akhtar.
Otto Baxter: "Olen ensimmäinen Downin oireyhtymän omaava ohjaaja, -
joka tekee tällaisen elokuvan. Toivottavasti en viimeinen."
Jos henkisesti jälkeenjääneet voivat tehdä jotain hyödyllistä työtä, -
niin vain kaikkein yksinkertaisimpia käsillä tehtäviä töitä.
Kyseisten tehtävien ei tulisi vaatia päättely- tai päätöksentekokykyä.
Kuka tahansa, jolla on ollut etuoikeus ohjata elokuva, -
tietää, että se on kuin kirjoittaisi "Sotaa ja rauhaa" törmäilyautossa -
huvipuistossa.
Kun se lopulta on oikein, -
elämässä ei ole monta iloa, joka vetää sille vertoja.
Terve kaikille.
Istukaa ja nauttikaa "The Puppet Asylum" -elokuvasta.
VIISI VUOTTA AIKAISEMMIN
Terve, tässä Otto Baxter.
Jätä viesti piippauksen jälkeen. Piip.
Hei Otto, Bruce tässä.
Minä ja Pete tulemme luoksesi noin kello 11 tänä aamuna.
Toivottavasti olet hereillä.
Odotamme innolla aloittamista.
Tänään täytyy miettiä, millaisen haluaisit elokuvastasi -
ja miten tahdot kertoa tarinasi.
Hyvin jännittävää. No, nähdään pian.
No niin, heippa.
Hän ei varmaan ole edes noussut sängystä.
Voi sentään.
Hirvittävää.
Olet vähän niin kuin ärsyttävä ampiainen.
Okei.
Kuvittele olevasi elokuvassa. Pohjustat meille kohtausta, -
koska tämä on työtäsi. Kirjoitat ja ohjaat.
Olen ohjaaja. -Niin.
Minä käsken nyt teitä. -Pysy siis aiheessa.
Suu kiinni. Ja sinä laitat minulle pekonivoileivän.
Huomaan, millaista tästä tulee.
Pysytään aiheessa. -Aiheessa pysytään.
Ajattelin, että voisimme vähän heitellä -
ja väläytellä ideoita.
Mieti joitain ikimuistoisia hetkiä, joita sinulle on tapahtunut.
Syntymästäsi tähän päivään.
Mikä on ensimmäinen muistosi?
Se, kun minua haetaan koulusta.
Ai jaa? -Niin.
Kuinka vanhana?
Taisin olla 19 tai 16.
Siis ensimmäinen muistosi on ajalta, kun olit 16?
Taisin olla kaksivuotias. -Okei.
Koulu on aika hyvä...
Tuntuu joskus siltä, että olet koko ystävyytemme ajan -
vältellyt vaikeista aiheista puhumista.
Pitääkö paikkansa? -Pitää.
Usein puhuimme elokuvista, musiikista -
ja tytöistä.
Tai sinä puhut tytöistä. -Top 5:stä tai 10:stä.
Elokuvan kirjoittaminen on antanut meille tilaisuuden puhua -
elämäsi haasteellisista asioista.
Sain sen.
OTON ELÄMÄNTARINAKIRJAT JA COLLEGEKURSSIT
Elämäni tarina.
Jumaliste.
Adam Ward.
Tuossa olen minä.
Saitko tuon nimen syntymässäsi? -Sain.
Söpöjä kuvia, Otto.
Tässä on Otto. Hänen Alex-äitinsä.
Hän antoi minut pois.
Miksihän hän ei voinut huolehtia sinusta?
Minullahan on Downin oireyhtymä.
Tuossa on Lucy.
Oikea äitini on Lucy.
Hän halusi minut. Hän tuli pelastamaan minut.
"Kiitos, että annoit pojalleni mahdollisuuden tulevaisuuteen."
Asuin äitini Lucyn kanssa, vanhemman veljeni Jamesin, -
ja nuorempien veljieni Titusin ja Raffen.
Kaikki asuivat yhdessä vinossa pikku talossa Oxfordshiressä.
Kiva tuo vino talo -juttu. Onko veljilläsi Downin oireyhtymä?
On. Kaikilla on Downin oireyhtymä.
Miksi Lucy adoptoi sinut? -En tiedä.
Eikö hän adoptoinut neljä? -Niin teki.
Useimpia pelottaa ajatus vammaisesta lapsesta, -
joten ihminen on hyvin erityinen, jos vapaaehtoisesti -
adoptoi vammaisen lapsen.
Lucy Baxter ei ole vain adoptoinut tällaisia lapsia, -
vaan hoitaa heitä nyt yksin.
Nuoren, kauniin ja sinkun lisäksi -
Lucy Baxter on kahden adoptiolapsen äiti.
Molemmilla on Downin oireyhtymä, mutta Lucy tahtoi erityislapsia.
Näiden lasten adoptoiminen, varsinkin vauvoina, -
ja kulttuuriimme tuominen on hyvin jännittävää, -
koska vain taivas on rajana. Kuka tietää, mitä tapahtuu?
Kuka tietää, mitä heistä syntyy?
Sinulla on aika likaiset kasvot.
Tuttuni hieman yllättyivät -
ja äiti yritti puhua minut ympäri.
Isoäitini sanoi, -
ettei yksikään mies enää katso minuun päin, jos adoptoin lapsen, -
jolla on Downin oireyhtymä. Se oli minusta mielenkiintoista.
Ajatus oli kai ehkä muhinut jonkin aikaa.
Ajattelin, että haluan kaapata ihmisiä -
sairaalasta, jossa autoin vapaaehtoisena.
Olin noin 17.
Olin taidekoulussa, ja joku pyysi vapaaehtoisia taideryhmään -
Royal Earlswood Hospitalin asukkaille.
Minusta oli ihanaa viettää aikaa heidän kanssaan.
Kävin siellä 25 vuotta.
He olivat hyvin tärkeitä ihmisiä.
Kuuluin siellä nuorten vapaaehtoisten ryhmään.
Tahdoimme heille enemmän.
Yritimme olla säälimättä heitä.
Nautimme heidän seurastaan ja nauroimme heidän kanssaan.
He eivät kaipaa armeliaisuutta, varsinkaan lapsina.
Ihminen odottaa saavansa ystäviä, jotka nauttivat hänen seurastaan.
Rakastin ja rakastan ihmisiä, joilla on Downin oireyhtymä.
Varttuessani 17-vuotiaaksi, jolloin menin tuohon sairaalaan, -
en ollut koskaan tavannut ketään, jolla oli Downin oireyhtymä.
Se oli kuin eri...
He ovat erillinen ryhmänsä.
Anteeksi, teemme ohjelmaa mongoloidilapsista.
Kertoisitko, mitä heistä tulee mieleesi?
Rehellisesti sanoen se on hieman pelottavaa.
Olen aina kammonnut sitä. -He näyttävät tavallaan etäisiltä.
Heillä on tyhjä katse. -Sitä se on.
He eivät keskity mihinkään.
Pitäisikö heidän mielestäsi käydä normaalia koulua?
Ei. -Se johtuu siitä katseesta.
Se saa heti puolustusasemiin. Ei tiedä, miten heitä kohtelisi.
Heitä ei kohtele sillä älykkyydellä, jonka he ansaitsevat.
Kuka olet? -Minä tässä.
Vihaan niitä kaikkia.
Ihmiset eivät tienneet, kuinka ihastuttavia ja suloisia -
ja ainutlaatuisia ja lahjakkaita... He eivät vain tienneet.
Käytin kaikki tilaisuudet tuoda pojat tv:hen, -
lehtiartikkeleihin ja sellaisiin.
Sillä tavalla toin julkisuuteen muutaman ihmisen.
Näytin kaikille, miten uskomattomia he ovat.
Se on ollut minun ja Brucenkin prosessi.
Niin. -Tulimme tänne ammattilaisina.
Meille maksettiin dokumentin tekemisestä.
Koimmekin jotain hyvin erilaista.
Nautimme ajastamme Oton kanssa.
Hänestä tuli ystävämme.
Olet karmea tässä.
Pois lavalta! Karmeaa soittoa.
Milloin synnyitte? -Minä synnyin vuonna 1983.
1974. -Minulla on eri vuosi.
Niin. Mikä sinun syntymävuotesi on? -1897.
1897, jaha. -1897.
Se selittääkin harmaantuvan partasi.
Se oli vuosi Backstreet Boysien jälkeen.
Sellaisen musiikkityylin. -He olivat loistava bändi.
Johtava viktoriaaninen poikabändi.
Aloitammeko kohtauksen huoneesta, jossa äitisi on sidottu pöytään?
Joo. Eli Alex. -Eli Alex.
Miksi sinusta on tärkeää, että hänet on sidottu pöytään?
Hän on ihan kajahtanut.
Haluatko, että hän näyttää vähän sekopäiseltä -
tai käyttäytyy vähän...
Käyttäytyy liioitellusti.
Haluatko, että hän riuhtoo itseään?
Kuin se tyttö "Manaajasta", Regan.
Tarvitsemme potilaan, lääkärin ja hoitajan.
Eli etsimme näyttelijöitä.
Tarvitsemme lääkärin. -Lääkärin.
Ja sairaanhoitajan. -Hoitajan.
Kasvojen täytyy näyttää uhkaavilta.
"Ei hätää, ei satu yhtään. Tai no, sattuu ja paljon."
Kun vauvan pää tulee ulos, kuuluuko vauvan itkua?
Kuuluu.
Sillä on arpia kaikkialla.
Silmät kuin golfpallot. -Silmät kuin golfpallot?
Mitä luulet, miksi haluat niin kovasti tehdä tästä kauhukohtauksen, -
jossa synnyt hirviönä?
Siksi ihmiset aina kutsuvat minua. Minua kutsutaan aina hirviöksi.
Tämä tulee luomillesi. Silmät kiinni.
Nyt meni jotain...
Noin.
Mitä sotkuisempi, sitä parempi.
Laitetaan nämä suuhun.
Täällä voisimme kuvata syntymäkohtauksesi.
Varsin mukava.
Näkeeköhän hän itsensä sisimmässään ihmisenä, -
jota muiden tulisi pelätä?
Hänellä on ollut vaikea matka.
Se on tavallaan paradoksi.
Jotkut ihmiset tajuavat ja toiset eivät lainkaan.
Mistä pidit siinä? -Isoista räjähdyksistä.
Pidät siis räjähdyksistä. Kallista.
Voi sentään. -Herranen aika.
Panemme tälle uuden ihon.
Minusta se muistuttaa Oliver Cromwellia.
Oliver Cromwellia?
Tuo on ehdottomasti kummallisin mielleyhtymäsi tähän asti.
Pidän siitä.
En ole edes varma, miltä Oliver Cromwell näyttää.
Aina kun hän menee ulos, tulee ongelmia.
Surullista siinä on, että se on hyvin sattumanvaraista.
Hän ei tiedä, milloin niin tapahtuu.
Se on hyvin pelottavaa.
Tarvitsemme myös pari zombia.
Hän näkee, että muut ovat tavallisia ihmisiä, jotka tulevat toimeen -
kaikkien muiden kanssa, vaan eivät hänen.
James tahtoo tomaatteja. -En tajua, miksi meitä tuijotetaan.
Tuijotetaanko? -Miksi muut aina tuijottavat?
Tule tännepäin. Otto tarvitsee jotain.
Miksi ärsyynnyt, kun muut tuijottavat sinua?
En pidä siitä. Hermostun siitä.
Hermostutko?
Tiedätkö, miksi he tuijottavat? -En.
Se johtunee siitä, että sinulla on Downin oireyhtymä.
Niin on.
Tiedäthän, miten joskus innostut asioista?
Teet näin. -Teen tuon aina.
Ja kaikki kiusoittelevat sinua siitä.
Niin tekevät.
Tiedätkö ketään muuta, joka tekee niin?
En. -Se on osa Downin oireyhtymää.
Teet niin nytkin.
Juuri noin.
Jos olisin kanssasi bussissa ja yhtäkkiä tekisin näin...
Näyttäisit helvetin oudolta.
Ymmärrätkö siis, miksi sinua saatetaan katsoa?
Ymmärrän. -Niinkö?
ENSIMMÄINEN KUVAUSPÄIVÄ: OTON SYNTYMÄ
Mihin suuntaan? -Kuvauspaikalle asti.
En lainkaan tiedä, mitä elokuvasta tulee.
Se voi olla täysin sekopäinen -
ilman mitään punaista lankaa.
Hän kyllä ajattelee asioita hyvin syvällisesti.
Merkitys tulee varmasti esiin.
Huomenta.
Mitä kuuluu? -Entä itsellesi?
Oletko innoissasi tästä?
Olen. Se on lempikohtauksiani.
Se on varmasti ensimmäinen kerta, kun todella ymmärrämme häntä -
ja mitä hänen päässään liikkuu, ja miten hän tuntee asioista -
miehenä, jolla on Downin oireyhtymä. Todella kiehtovaa.
En malta odottaa.
Mitä näyttelijät?
Hyvää kuuluu, Otto. Entä sinulle?
Hän käski eilen kahden karkurin -
taistella kuolemaan asti.
"Taistelkaa kuolemaan asti."
Täytyyhän tällä alalla edetä.
Olen koomikko.
Viittaritarit!
Näet vauvan. -Niin.
Sekoat täysin. -Aivan.
"En tahdo hoitaa vauvaa, jolla on Downin oireyhtymä."
"Annetaan hänet pois."
"En tahdo antaa poikaa pois."
"Pakotamme sinut."
Mutta sekö on Alex? -Niin.
Toinen äitini, jota kutsutaan Alexiksi.
Isäni nimi on Martin. -Martin?
Niin. He eivät ole lähettäneet minulle lahjaa tai korttia tai mitään.
Koskaan? -Eivät koskaan.
He vain jättivät minut. Olen heistä ihan paska.
Omapa on menetyksensä. -Niin.
Kun olet kirjoittanut äitisi tähän, -
kirjoitit hänet pelästyneeksi. -Kostoksi.
Hän on niin kauhuissaan, ettei pysty käsittelemään...
Vauvaa.
Hän ei pysty näkemään vauvaa muuna kuin hirviönä, -
eikä tiedä, mitä tekisi sille.
Olen tosi iloinen tästä. Tästä tulee hauskaa.
Se on hauskaa.
Kappas. Täydellistä.
Hienot veriroiskeet.
Seinillä. -Huikeaa.
Tuohan on hieno.
Ei hätää. Tämä ei satu vähän.
Sitten tulet lähemmäs, ja sanon: "Ei, pyydän, ei minulle."
Ei hätää. Tämä ei satu vähän.
Tämä sattuu paljon.
Hienoa.
Eikö ollutkin hyvä? -Loistava kohtaus.
Vaikka itse niin sanotkin.
Sain ajatuksen. Koska olemme jo tässä valossa, -
mitä jos kuvaisimme ensin tästä kulmasta?
Lääkärin kasvoja? -Niin.
Pahat kasvot. -Selvä.
Hän leikkii välineillään.
Vain jotta nainen olisi...
Jännittyneempi? -Rauhattomampi.
Huolestuneempi. -Leiki välineillä -
ja norkoile naisen yläpuolella.
Jos otan vaikka leikkurit ja panen ne takaisin -
kuin etsien oikeita... -Niin, oikeita työvälineitä.
No niin, hiljaisuutta. Pankaa tuo pois tieltä.
Valmista.
Kuvataan.
Saatana! Ottakaa se ulos minusta!
Saatana!
Poikki!
Otto?
Anna suukko. -En halua suukottaa sinua.
En todellakaan. No niin, sitten töihin.
Tämä täytyy hoitaa niin, että lähetämme sähköposteja -
ja suostuttelemme ihmisiä elokuvaan.
Sitä tulee paljon. -Ota sitten salaatti pois.
Otan sen pois. Saanko?
"Bruce maistuu salaatilta. Brucen hanuri maistuu salaatilta."
Eli laitan tähän... Niin, entä Peten makkaranenä?
Voisikohan se... -Se käy hyvin.
Voisiko sekin mennä roskakotiin? -Voi.
No niin, nyt näyttää jo paremmalta.
Mitä kuuluu, Alex? -Entä sinulle?
Nyt alamme edistyä. Mitä kuuluu, Alex?
En ole nähnyt sinua noin kymmeneen vuoteen.
"En ole nähnyt sinua... Noin kymmeneen vuoteen."
Kerrotko hänelle tästä elokuvasta?
Miten kuvailisit sitä? -Teemme draamakauhua.
Elämäntarinastasi. -Elämäntarinastani.
Tarinaasi kannattaa hieman tutkia. Se voisi onnistua niin, -
että tapaat ihmisiä, jotka ovat olleet siinä tärkeitä.
Kuvauskavereita.
Muistatko, kun tapasit hänet? -Muistan.
Missä se tapahtui? -Kotona Reigatessa, Surreyssä.
Talossanneko? -Niin.
Terve. -Alex.
Terve, äiti. -Terve.
Sitä kehittelee päässään mielikuvia Downin oireyhtymästä.
Se saattaa olla omaa tietämättömyyttäni, -
mutta meillä kaikilla on kuvia siitä, mitä se mielestämme on.
Minulla on. -Katso!
Tuossa on äiti.
Kasvat minua isommaksi. -Olen jo nyt.
Ja sitä ajattelee, selviäisikö sellaisesta, että toinen on -
pyörätuolissa tai syötettävänä ja häneltä pitäisi vaihtaa vaipat -
joka päivä.
Jokaisella on eri vastaukset ja eri syyt.
Meidän vastauksemme oli ei. Emme selviytyisi siitä.
Rakastan äitiä.
Näytätkö paikkoja? -Näytän.
Tahdon nähdä huoneesi. -Se on yläkerrassa.
Onpa täällä siistiä.
Tuo on pierujuttuni.
Pierujuttusi? -Paina sitä.
Normaalin lapsen kanssa, jos niin saa sanoa, -
sitä toivoo, että hän tapaa tyttö- tai poikaystävän, -
menee naimisiin, perustaa perheen ja lentää pesästä. Elämän kiertokulku.
Näkemäni perusteella Down-ihmiset turvautuvat vanhempiinsa.
Monilla todella mukavilla ikäihmisillä on edelleen Down-lapsensa.
En vain pystyisi siihen.
Tuossa olet sinä. -Minusta tuli paremman näköinen.
Hänellä on seinällään kuvia perheestäni -
ja minusta. Se sai tunteet pintaan.
Anteeksi, saanko... -Selvä, äiti.
Sitä vain miettii, millaista se olisi voinut olla.
Pakko olla rehellinen. Ehkä pieni osa minusta tuntee syyllisyyttä.
En pidä siitä sanasta, koska saman tien -
siitä tulee tunne, että olen tehnyt jotain väärin, -
enkä mielestäni ole tehnyt mitään väärää.
Mutta kun Otto halaa minua ja sanoo, että Alex-äiti tuli -
ja että hän rakastaa tätä, tunnen pienen pistoksen.
Se on varmaan surua.
Koska se ei ollut Oton valinta.
Se oli mieheni ja minun valinta, yhteisemme.
"Tämä voittaa..." Häivy siitä! "Voittaa."
"Voit lähettää minulle sähköpostia -
tähän osoitteeseen."
"Toivottavasti kuulemisiin."
Heippa, Alex.
"Heippa, Alex."
PS.
"Rakastan sinua, äiti."
Laitetaanko tuo? Rakastatko häntä?
Totta kai. Jep.
Hänhän ei oikeastaan ole ollut elämässäsi.
Rakastatko häntä niin kuin poika rakastaa äitiään?
Joo. -Oikeastiko?
Niin.
Lapset tulevat maailmaan, ja sitä odottaa samppanjaa ja juhlia.
Jos Oton kaltainen lapsi tulee maailmaan, vietetään hautajaisia.
Kuten yksi lasteni äideistä sanoi:
"En usko, että olisin koskaan pystynyt hymyilemään hänelle."
Yritin kovasti olla syyttämättä vanhempia.
Sanoin vain, että uskoin vanhempien olleen peloissaan.
Ja niin uskonkin.
Ehkä Otolle tuli mieleen "peloissaan"-sanasta, -
että häntä täytyy pelätä.
Ja poikki.
Hienosti meni.
Tehdään hirviöstä laulu. Onnistuuko se?
Hän on kaunis hirviö.
Lauluajatus kyllä miellyttää.
"Ehkä en halua pitää häntä, sitten me..."
"Haudataan hänet paikkaan, josta ei löydy lainkaan."
"Hän on kaunis hirviö, ei hälle koita häviön yö."
"Haudataan hänet paikkaan, josta ei löydy lainkaan."
"Hän on kaunis hirviö, kauhutyö."
"Hän on hirviö, hirviö, groteski ihmishäiriö."
"Hän on pelkkä vauva, mutten tahdo pitää häntä."
"Hänen kotinsa olkoon..."
Paholaisen leikkikenttä. -Paholaisen leikkikenttä?
"Hän on hirviö, hirviö, groteski ihmishäiriö."
"Hän on pelkkä vauva, mutten tahdo pitää häntä."
Näyttää hyvältä. -Eikö vain?
Voisimme liikkua kuin hekin, tähän suuntaan.
Äänet.
Hän on kaunis hirviö, kauhutyö. Hän on hirviö...
Aivan ihmeellistä nähdä hänet kaikkien keskellä.
Se on todella hyväksi hänen itsetunnolleen.
Hänet otetaan vakavasti.
Joskus hän aistii jotain minulta, mutta kun hän saa olla -
oma itsensä, siitä on todella suuri apu.
Hänen kotinsa olkoon paholaisen leikkikenttä.
Ja poikki.
Ja se oli siinä. -Se oli siinä!
Kiitos, Otto. Tämä oli hienoa. Paljon kiitoksia.
Todella mukavaa. Mahtavat kuvaukset.
Hienoa työtä.
Fantastista. En malta odottaa sen näkemistä. Olet ollut loisto-ohjaaja.
Hei, tässä se kuuluisa ohjaaja.
Voinko auttaa sinua tai jotain? Piip!
Hei, Otto. Pete tässä.
Minulla on ikävä kyllä huonoja uutisia.
Näyttää siltä, ettemme saa nyt enempää rahaa rahoittajilta.
Emme voi heti jatkaa.
Kaikki ei ole menetetty.
Yritämme löytää lisää rahaa jostain.
Halusin vain kertoa sinulle heti.
Kuvattuani synnytyskohtauksen -
tuottajani Daisy kyllästyi näihin mäntteihin.
Ei siinä niin lue! "Hän etsi rahaa kaikkialta voidaksemme jatkaa."
Olisi tuo toinenkin ollut totta, mutta...
Meillä oli vahva aloitus, -
tai sinulla oli vahva aloitus synnytyskohtauksessa.
Hyvin vahva aloitus.
Ja sitten kaikki puuroutui.
Yritin todella kovasti, Otto.
Kaikki sanoivat ei.
Mutta Otto Baxterin tyyliin nousit jaloillesi ja teit jotain muuta.
Niin tein. -Jep.
Puhummeko ajastasi drag queenina?
Puhutaan. -Vai jatkammeko eteenpäin?
Puhutaan siitä. -Okei.
No niin.
Tässä on drag-museoni.
Hyviä, eikö? -Tuossa olet Greyson Perryn kanssa.
Ei, älä tee noin!
Tuossako voitat Alternative Miss Wildernessin?
Niin.
Voittaminen on jännittävää. Aika siistiä.
Tässä on kiva puhallettava kruunu.
Käytätkö sitä paljon? -Kyllä vain.
Oikeastiko? -Kyllä.
Olen viehättävä. Näin on.
Tiedän, että olet tavallaan...
Olet tuossa valokeilassa. Kai sinulle on ehdoteltu muutama kerta.
Kyllä on.
Seurasiko siitä mitään?
Kiitti.
Okei.
Siirrymmekö drag-jutuista takaisin elokuvaan?
Siirrymme.
Peter Parta. -Peter Parta?
Onhan se vähän kasvanut. Olen tosin ajellutkin -
vähän normaalia enemmän. -Ai?
Päätin, että vuodesta 2020 tulee parraton.
Olen vain miettinyt, mitä tekisin hiuksilleni.
Hei. Anteeksi. -Hei, Daisy.
Hei, Daisy. -Hei.
Tämä kuulostaa yksityiseltä keskustelulta.
Ei.
Moi, Keira. -Mitä kuuluu?
Hyvinkö menee, kultaseni? -Niin.
"Hyvinkö menee, kultaseni? Puluseni?"
Onkohan se Stephanie? -On.
On se Stephanie.
Kerroin morsiamelleni, että teen nyt työhommia kanssanne.
Mitä Stephanielle kuuluu?
Ihan hyvää. Hän on koko ajan tosi määräilevä.
Hei! Mowgli, pois iskän niskasta!
Mowgli.
Rehellisesti puhuen sulkutila ei haitannut minua, -
eikä se estänyt minua kirjoittamasta unelmaani.
Unelmaasi vai draamaasi? -Draamaa.
Draamasi on unelmasi. -Niin on.
Mitä puuhasit sulkutilan aikana?
PlayStationia? -Joo.
Pornoa? -Joo.
Syömistä? -Joo.
Masturbointia. -Okei.
Seuraava on hieman vakavampi, Otto.
Sopii, pidän vakavuudesta. -Selvä. En ollut siitä varma.
Niihin aikoihin tapahtui jotain muuta.
Jotain todella pahaa.
Syntymä-äitini kuoli.
Minä ainoastaan odotan sinua välimatkalla, jossain lähellä, -
aivan nurkan takana.
Hän on nukkunut pois.
Täysin poissa.
Isä meidän, joka olet taivaissa... -Menin hänen hautajaisiinsa.
Tulkoon sinun valtakuntasi. Tapahtukoon sinun tahtosi.
En vain koskaan sano mitään.
Minä vain itkin.
Kun viimeksi puhuimme äidistäsi, -
ennen kuin tiesin hänen kuolemastaan, olit melko vihainen hänelle -
kuvaamissamme kohtauksissa.
Niin.
Kun kirjoitimme synnytyskohtausta, vaikutit äkäiseltä.
Olinkin.
He eivät koskaan lähettäneet korttia -
tai syntymäpäivälahjaa tai mitään.
He olivat unohtaneet minut.
Nyt kun hän on kuollut, etkö ole enää vihainen?
En.
Minulla on aika syyllinen olo.
Hyvin syyllinen.
Onko tuo ollut ullakollasi? -On.
Tuo pyyhe tuli mukanasi.
Ja sitten oli tämä talvihaalari ja pienet saappaat.
Pikku vilttini.
"Pidä pääsi pystyssä ja ole mies, poikani."
"Jumala siunatkoon sinua." -Keneltä se on?
Keneltä luulet?
Lucylta.
Ei ole. Se on Alexilta.
Tämä on Alexilta. -Äidiltäsi.
Tämä on Alexilta.
Tämä on matkustajien suojelupyhimys. Se pitää sinut turvassa.
Sait sen sinä päivänä, kun tulit luokseni. Uudenvuodenaattona.
Silloin hain sinut.
Tunnetko eri tavalla heidän suhteensa -
nyt kun muistat saaneesi tuon lahjan?
Tunnen.
Millä tavalla?
Sydämeni on murtunut.
Murtunut sydän.
En usko, että he koskaan antoivat syntymäpäivä- tai joululahjaa, -
mutta saanko sanoa, että joskus, -
koska ihminen on adoptoitu, -
syntymävanhemmat...
Heidän mielestään syntymäpäivä ei ole sellainen, -
jota juhlitaan, koska he menettivät jonkun omistaan.
Tämä oli tärkein päivä, niinhän?
Kun tulit luokseni asumaan, äitisi lähetti onnentoivotuksensa.
Sinun kai kuuluisi pitää tuota aina.
Eikö vain?
Se pitää sinut turvassa.
Olet elänyt koko ikäsi täällä, ja sinulla on kolme veljeä.
Niin. -Niinhän?
Kaksi heistä on saanut lahjoja -
syntymäpäivinä ja jouluna. Perheiltään.
Joka syntymäpäivä ja joulu vuosikausien ajan.
Ja sinä olet nähnyt sen.
Etkä ole sanonut mitään.
Se on sinulle hyvin surullista, Otto.
Miksi et sanonut mitään?
Sattui liikaa.
Ei.
Daisy muistuttaa minua Claudia Winklemanista.
Claudia Winkleman?
Eikö hänellä ole se otsatukka?
Vähemmän oranssi.
Minusta hänellä on vähemmän oranssi.
Meidän täytyy selittää se... Monenko vuoden jälkeen?
Neljän vuoden? -Neljän.
Niin kauan kukaan ei välittänyt, ei antanut rahaa, -
ei ajatellut, että sinun kannattaa ohjata elokuva, -
mutta se muuttui.
Sano, mitä pidät repliikeistämme.
Jep.
Tällä puolella.
Näinä neljänä vuotena ensimmäisten kuvausteni jälkeen -
maailma on hieman muuttunut.
Yleisöt tahtoivat kuulla tarinoita vammaisilta ihmisiltä -
heidän itsensä kertomana.
Minulle oli kysyntää!
Tuottajat ovat sivuuttaneet vammaiset kirjoittajat.
Rahoittajat eivät ole tarttuneet vammaisten tarinoihin.
Ongelma on siinä, ettemme voimaannuta vammaisten kykyjä, -
ja kun teemme niin, emme arvosta heidän tarinoitaan.
Tv on pettänyt vammaiset täydellisesti, -
ja sen täytyy muuttua.
Saimme rahat, -
ja nyt elokuvani jatkuu.
Hei.
Huomenta, pomo. -Moi. Minulla on tämä.
Mitä kuuluu, Otto? -Halutaan elävänä tai kuolleena.
Kuin Bon Jovin biisissä. -Pidän Bon Jovista.
Tuttu biisi. -Pidin hänestä.
Ostin levyjä.
TOINEN KUVAUSPÄIVÄ: OTON ADOPTIO
Kohtaus kertoo adoptiostasi.
Halusit sen paikkaan, jonka nimi on Paholaisen leikkikenttä.
Siellä on paljon jonottajia.
Kyltissä lukee: "Tuokaa friikkinne."
"Tuokaa friikkinne"?
Onko se friikkishow?
On.
Paholaisen leikkikenttä.
NÄYTTELIJÄIN OVI
Taidan ymmärtää tätä.
Paholaisen leikkikenttä.
Se kuulostaa Oton tyyliseltä paikalta.
Viedäänkö hirviövauva fyysisesti Paholaisen leikkikentälle?
Sinnekö menet? -Niin.
Mitä sinulle tapahtuu?
Kunnes Paholainen hakee minut.
Demonien mestari.
Mutta sinut hakee oikeasti Lucy.
Eikö se olekin Lucy?
"Tulin tänne pelastamaan sinut."
Niinkö hän sanoo?
"Tulin tänne." -Lapsi.
"Tulin tänne." -"Pelastamaan sinut Paholaiselta."
Ai että.
Mikä on paras puolesi? -Mikä vain.
En tiedä omaani. -Voisit kääntyä tuonnepäin.
Okei. -Pyllysi näkyy.
Jaha, aivan.
Meillä on Lucy, jota näyttelee Rebecca Callard.
Terve.
Otto, katso kameraan.
Tulette hyvin toimeen. -Kiva.
Sitten meillä on viiden tai kuuden vanha poika, -
joka näyttelee James-veljeäsi.
He ovat kohtauksen kolme ihmistä.
Lucy varmaan katsoo sinua...
Emme voi käyttää veljeäni tässä.
Veljesi on nyt 40-vuotias, joten...
Rooli voisi olla hankala.
Parta tähän asti.
Kuka on Jamesin näyttelijä?
Eli olet myös näyttelijä, Mikey?
Todella hienoa saada sinut tänne. -Tiedän.
Miten vanha hän on?
Miten vanha olet? -10.
Kymmenen.
Kaksinumeroinen ikä. Hieno t-paitakin.
Kas, sinne meni.
Pidän tästä elokuvasta.
Onko ollut mukava päivä? -On.
Pidäthän Rebeccasta? -Totta kai.
Mitä kuuluu, Bruce? -Hyvää, Otto.
Miltä näytän? -Upealta.
Hyvä.
Katsotaan naamaasi, Bruce.
Meikki on vielä tekemättä.
Mutta hyvä tukka. -Uusi Bryan Adams.
Kukas tämä naikkonen on? -Äitini.
Kuvaamme oton, Otto.
Niin.
Kaikki taustanäyttelijät paikalle.
Onko mahtavaa? -Joo!
Te siellä perällä, oletteko valmiita?
Joo!
Haluan vastauksen kaikilta. Oletteko valmiita?
Joo!
Hiljaisuutta harjoitusta varten.
Olen valmis. -Harjoitellaan.
Tausta, kuvataan, ja... -Kuvataan.
Kuvataan.
Hyvät naiset ja herrat...
Adam painoi vain 1,8 kiloa syntyessään ja hänellä on Downin oireyhtymä.
Hän pääsi sairaalasta kuukauden vanhana.
Hän on vanhempiensa liiton toinen lapsi.
He eivät usko voivansa sitoutua Adamiin.
Ei, hän on hirviövauvani!
Ja poikki.
Ylhäällä on.
Saimme sen.
"He tahtovat hänelle adoptiovanhempien rakkauden ja turvan."
Sinusta tulee hirviölapseni.
Nimesi on Otto.
"Nimesi on Saatana." -Poikki.
Otto, Saatana, sama asia. -Tarkoittaa samaa.
Karmiva nimi vauvalle. -Niin, eli Otto.
Hei!
No niin.
En ollut tavannut monta vauvaa, joilla oli Downin oireyhtymä.
Ihastelin, miten suloinen, kaunis ja ihana hän oli.
Pari vielä. Katsokaa suoraan minuun.
Kaikki järjestyi, -
joten onnekseni sain viedä hänet kotiini.
Mutta seuraavana päivänä hänen nukkuessaan matkasängyssään...
Muistan, miten makasin olohuoneessa, -
kun oli aivan hiljaista, -
ja ajattelin:
"Mitä teen jonkun muun vauvan kanssa?"
Se oli hyvin kummallista.
Jamesin kanssa ei ollut niin.
Hän oli jo valmis lapsi.
Olin jo hoitanut lapsia ja tottunut heihin.
Silloin ajattelin, mitä teen lapsen kanssa.
"Tämän lapsen ei pitäisi olla luonani."
"Se ei ole luonnollista. Se ei ole oikein."
Tunsin eräänlaista surua.
Mietin: "Mitä teen tämän lapsen kanssa?"
En ajatellut, että minusta tulisi äiti.
Tahdoin vain pelastaa jonkun ja antaa hänelle hyvän elämän.
Mutta Otto opetti minulle äidin roolin.
Kenen huone tämä on?
Tämä on Tituksen. -Joo!
James saa tämän. -Kiitos.
Tahdoin kovasti poikieni varttuvan -
kaiken valtavirrassa.
Otto aloitti tavallisella leikkikentällä -
ja meni sitten peruskouluun. Kaikki oli hyvin.
Mutta kun hänen piti mennä keskikouluun, -
siellä hän kohtasi ensimmäistä kertaa todellista syrjintää.
Oton ystävät jatkoivat tyytyväisinä, -
ja Otolta evättiin paikka.
Kesti kaksi vuotta saada Otto takaisin, -
joten häneltä jäi välistä kaksi vuotta koulua.
Koputetaan puuta.
REUBEN REUTER "TEINI-OTTO"
Pidänkö hänet tuolillaan?
Otto meni kouluun, mutta ongelmat eivät loppuneet.
Siellä oli hyvin töykeä rehtori, -
joka ei halunnut Ottoa kouluunsa.
Yritä pelotella heidät yksitellen.
Selvä.
Se oli poloiselle hyvin ahdistavaa.
Kun sanot repliikkisi "voi poloinen hirviöpoika", -
tahdon, että läimäiset pöytää kädelläsi.
Selvä.
Onko hyvä, Otto? -On.
Vielä yksi?
Valmiina.
Tausta, aloittakaa.
Kun olet valmis. -Kuvataan.
Voi poloinen hirviöpoika.
Valot ovat päällä, mutta ketään ei ole kotona.
Asia on nyt näin, senkin vähämielinen iljetys.
Vastaa tähän yhtälöön oikein, niin saat mennä.
Ja poikki. -Poikki siihen.
Puhutaanko tästä hahmosta?
Hän palaa aina kuvaan.
Mistä hänessä on kyse?
Salaperäisestä savusta.
Rehellisesti sanoen -
en täysin ymmärrä tätä rehtorijuttua.
Aloitammeko nyt...
Innostu nyt, Pete!
Pidän konseptista, en vain ymmärrä sitä.
Konseptista.
Mitä hahmo sinusta edustaa?
Hän jyrää minut siellä.
Et siis pidä siitä, että sinua komennellaan?
En.
Minusta rehtori ansaitsee oman sivunsa.
Tutkaillaan tätä.
Hahmoon liittyy hyviä ajatuksia.
No niin, rehtori.
Miten kuvailemme häntä?
Me emme kuvaile häntä, Otto.
Vaan minä.
Hänellä on samat vaatteet kuin tuossa kuvassa.
Hän on tavallaan viktoriaaninen herrasmies.
Viktoriaaninen herrasmies.
Selvä.
Hänellä on jalassaan... Ei saappaat, -
vaan mustat ja kiiltävät kengät, joissa on kultasoljet.
Aivan. -Joissa on kallot.
Kultasoljet, joissa on kallo? -Niin.
Onko rehtori hahmo, joka edustaa kaikkia ihmisiä, -
jotka mielestäsi ovat yrittäneet kohdella sinua kuin lasta?
On.
Kaikki nämä elämäsi pahikset -
kaadamme tähän yhteen hahmoon, rehtoriin.
Niin.
Kuvataan.
Anteeksi, herra McManus.
Ette ole herra McManus!
Se on rehtori! -Ja poikki.
Poikki. -Tuo meni hienosti.
Loistavaa, Paul.
Tuleeko hän tänne puhumaan, vai puhuuko hän seisaaltaan?
Puhuu.
Sori, kaverit.
Tuo on kiva. -Eikö?
Ja sitten dialogi? -Niin.
Ja dialogi. Mitä minä teen?
Jamie on vanha ystäväni Reigatesta.
Ja perustuu oikeaan henkilöön?
Niin.
Lopultakin!
Herra J. -Hei, Otto. Mitä kuuluu?
Pitkästä aikaa.
Muistatko ensimmäisen keskustelusi Jamien kanssa?
Muistatko... -Pippeliläpsäytys.
Jaahas.
Niin hän teki minulle.
Kuvaile sitä.
En tiedä...
Istuin lattialla katsomassa telkkua.
Hän otti pippelinsä esiin ja läpsäytti minua sillä korvalle.
Ensitapaamisellanneko? -Niin.
Ensi töikseen? -Niin hän teki.
Siinäpä pohja suhteellenne.
Muistatko tämän?
Kahelia. -On.
Eli... -Miestissit.
"Voi taivas, hän tappoi Kennyn! Paskiainen!"
Sissos, mikä näky.
En tiedä, miltä tämä sinusta tuntuu.
Otto kuvittelee sinut elokuvassa vatsastapuhujan nukkena, -
jolla on oranssit hiukset.
Hän on aika nenäkäs hahmo.
Kuten... -Chucky.
Tuon ja Chuckyn risteytys.
Niin.
Jos sinun pitäisi luetella -
viisi parasta muistoasi seikkailuistasi Oton kanssa, -
mitä ne olisivat?
Ehdottomasti lumipallo ja bussikuski.
Hän jätti ikkunan auki, ja minä...
Mitä kuski teki? -Se osui häntä naamaan.
Se oli hyvä osuma.
Liikkuiko bussi? -Se tuli nurkan takaa.
Vaarallista.
Otto teki näin...
Muistan tämän.
Kuski löi jarrut pohjaan, -
raivosi vähän ja ajoi tiehensä.
Muita en heittäisi.
Ystävien saaminen on tärkeintä.
Koulussa oli kyse muihin ihmisiin tutustumisesta -
ja elämäntaitojen oppimisesta.
Oli hienoa nähdä Otto teini-ikäisenä, -
jolla oli niin läheinen ihmissuhde.
Hei kaikille.
Se oli hänelle todellista vapauden aikaa.
Mikä tämä on, Otto?
Diskokuumepaita.
Tyttöjeniskemispaita. -Tyttöjen.
Kun Oton puuhista kysyi, -
hän ei sanonut mitään merenrannalle menemisestä -
tai mistään muustakaan, vain tyttöjen iskemisestä.
Se on siis kaikkein tärkeintä.
Se onkin kaikkein tärkeintä useimmille 16-vuotiaille pojille.
Ensin tytöltä täytyy kysyä: "Tahtoisitko tanssia?"
Kun tanssi on tanssittu -
ja musiikki on tauonnut, -
anna tytön istua viitisen minuuttia, -
käy juomassa jotain -
tai mene pelihalliin viideksi minuutiksi, -
ja palaa pyytämään hänet taas tanssimaan.
Sanon: "Voisimmeko tanssia, armaani?"
Se on uskomaton suhde.
En koskaan odottanut Oton -
muodostavan kenenkään kanssa niin pitkäikäistä suhdetta.
Se on fantastista.
Se osoittaa, millainen ihminen hänestä on tullut.
Keitä nämä kaunokaiset ovat?
Minä olen tämä onnekas tyyppi.
Olet naimisissa naisen kanssa. -Näin on.
Tunsimme toisemme koulussa.
Muistatko, kun viimeksi kävin?
Isäni teki itsemurhan, muistatko?
Teki mitä? -Itsemurhan.
Ei kovin kivaa.
Muistatko, kun menin vähän raiteiltani?
Minulla oli pieni alkoholiongelma.
Olutta.
Paljon olutta.
Törmäsin vaimooni kerran ollessani juomassa.
Aloimme vain jutella. -Ai jaa?
Yksi asia johti toiseen, kuten yleensä käy.
Ja sitten... Ai hei.
Terve. Haistatko koirani?
Hän muutti elämäni suunnan ja antoi minulle vaihtoehdon.
Jos haluaisin vakavan suhteen, -
valitsen joko hänet tai juomisen.
En tiedä, missä olisin nyt ilman häntä.
Tiesitkö, että Jamie on löytänyt jonkun, jota rakastaa?
Joo. -Ja he ovat naimisissa.
Tahtoisitko sellaista? -Tahtoisin.
Onko sinulla ollut paljon tyttöjä? -Aika monta.
Hei.
Kerro muutama.
Sarah Marquis.
Olimme yhdessä.
Lydia Fitzhoward.
Suhteet ovat Otolle erityisen vaikeita, -
koska usein ihmiset, joiden kanssa hän seurustelee -
ja joille hän haluaa jutella, tulevat ylisuojelevista perheistä -
tai ovat riippuvaisia hoitajista.
Se on miinakenttä. Surullinen miinakenttä.
Vielä suukko ja jäähyväishalaus.
No niin, Lyds. Hei ja kiitos, Otto.
Samoin.
Tavalliset tarpeet ovat kaikkein tärkeimpiä -
meille ihmisille.
Mutta jos ihmisellä on oppimishäiriö, -
tarpeet uhrataan erityistarpeiden huomioimisen alttarilla.
En kasvattanut lapsiani sellaiseen.
Hei. Bruce, Stephanie. Emme ole tavanneet.
Ette vielä. -Pete. Hauska tavata.
Olemme Oton ystäviä. -Reuben.
Hei, Reuben. -Moi.
Hauska tavata.
Olen kuullut sinusta paljon, Stephanie.
Ai, kiitos.
Oletko Oton tyttöystävä? -En, kihlattu.
Pahoittelen.
Kihlattu siis.
Oikeassa elämässä. -Niin.
Pidätkö siitä? -Jep.
Lopeta. -Ei, lopeta itse.
Lopeta. -Sinä lopetat.
Hän on melko kömpelö naisten seurassa samalla tavalla kuin teinit.
Hän haluaa jutella naisille, muttei tiedä, miten se tapahtuu, -
koska ei ole pystynyt kehittämään suhteita.
Teit... -Kerro, mitä itse teit.
Silti aika romanttista.
Se on yksi ongelmista.
Hän luulee olevansa James Bond ja että sanomalla oikeat sanat -
joku vain lankeaa hänen jalkoihinsa.
Panen tämän tähän. -Siinä on hyvä.
"KAUNIS NAINEN" KOE-ESIINTYMINEN
Edustaako rooli jotain, vai onko se vain kaunis nainen?
Vain kaunis nainen.
Oletko varma? -Olen.
Tässä on Pete. -Hei, Pete.
Tässä kohtauksessa, jonka luemme pubissa, -
nainen kavahtaa kauemmas sinusta -
tai hirviövauvasta.
Niin. -Mikä merkitys sillä on?
Minua kutsuttiin hirviöksi. "Älä tule luokseni."
Tekevätkö tytöt niin tosielämässä? -Normaalisti.
Niinkö? -Ja henkilökohtaisessa elämässä.
Ovatko he tehneet sinulle niin?
Ovat.
Yrititkö jutella, ja he...
Niin.
Mitä he ovat sanoneet? -"Lopeta."
"Mene pois, downeri."
Tämä on suuri kunnia. Saanko ostaa sinulle drinkin?
Nainen kavahtaa.
Mene pois luotani.
Et tule iskemään.
Olet...
Olet hirviö.
Olen tässä. -Hyvä.
Näytät tosi paljon Amanda Holdenilta.
Ehkä vähän.
Käännytään.
Hyvää työtä, Hannah. -Kiitos.
Saatan tarjota joskus drinkin. -Päätösjuhlassa.
Sillä lailla.
Saatan tarjota.
Valmista?
Joo. -Kuvataanko? Oletko valmis?
Kuvataan.
Missä ohjaajatyttöystäväni on?
Jospa me... Varovasti.
Minne tuo menee?
Ei, emme... -Otto, Otto, Otto.
Keinuhevonenko tämä on?
Mikä olo? -Ihan hyvä.
Onko?
Jutteliko Daisy kanssasi? -Joo.
Ai jaa?
Ei liikaa flirttailua.
Muista, mitä sanoin. -Joo, tiedän.
Et saa kutsua ihmisiä seksikkäiksi.
Jep.
Me vain...
Jep.
Käykö?
Kaikkien pitäisi voida olla huoletta, -
kun he tulevat lähellesi.
Tehdään se päätösjuhlassa.
Ei sielläkään.
En usko, että kukaan ihmisistä, joiden kanssa teemme töitä, -
on sellainen, joka lähtisi... -Kuulut Jeesukselle.
Oikeasti, Otto.
Kukaan kuvauspaikalla oleva, -
oli hän sitten mies tai nainen, -
ei ole sellainen, jonka kanssa meille tulee suhde.
He ovat työkavereita.
Tämä on työtilanne.
Ihmiset vaivaantuvat, jos vihjailet, -
että he ovat tyttöystäviäsi tai jotain.
Työkavereidesi ei pitäisi vaivaantua.
Onko sinulla huono olo?
Huono olo?
Voin hyvin. Miksi kysyt?
Entä sinulla? -Ei ole.
Tässä huoneessa nyt...
Mutta Otto, -
pärjäät todella hyvin ohjaajana. Loistavaa työtä.
Kaikki on hyvin. -Ja tämän jälkeen -
muistat varmaan hyvin, ettet sitten mene -
flirttailemaan koko aikaa.
Tiedän, että tarkoitat sen hauskaksi, -
mutta se ei ole kaikista sitä.
Niin.
Kiva.
Kyynärtä päälle?
Sitten töihin. -Takaisin tekemään elokuvaa.
Kuvaamaan.
Voit juoda teesi. -Teeni?
Lopeta jo. -Lopeta.
Ole kunnolla!
Näytät upealta. -No hei, se on työtäni.
Olette molemmat upeita.
Meidän pitäisi pukeutua näin koko ajan.
Hyvin hohdokasta. -Niin, rouva.
Ei hätää, huolehdin hänestä. -Tiedän.
Olet hyvin erityinen. -Kiitos.
Ilo olla täällä.
Miltä tuntuu tänään? -Joo.
Meneekö hyvin? -Odotan innolla -
minua ja sinua viimeisessä kohtauksessa.
Viimeisessä kohtauksessa. Jep, totta.
Minulla on siinä eri asu.
Olemmeko tänään aikataulussa? -Joo.
Hyvä. Kiva juttu.
Odotan innolla näkemistäsi viimeisessä kohtauksessa.
Joo.
Siinä olemme sinä ja minä.
Ja kaikki muut ympärillä, niinhän?
Niin.
Täytyy mennä ohjaamaan. -Nähdään.
Ei seksipuheita, jooko?
Se saa ihmiset vaivaantumaan.
Olemme vain ystäviä.
Emme mitään muuta.
Ja poikki.
Kuvataan.
Voi ei, sano jotain!
Rakastan sinua!
Vauhtia!
Älä vingu, senkin pikku paska! Olet nyt minun, poika!
Lupaan sinulle viheliäisen kurjuuden täyttämän elämän!
Pahoittelen äitisi tappamista, mutta se vain vahvistaa luonnetta.
Lucy on kuollut.
Miten sinun käy?
Saatan mennä Transylvaniaan.
Mutta oikeasti, tässä elokuvassa olisi mielenkiintoista, -
jos vakavasti pohtisit, -
millaista olisi ilman Lucya.
Minut halutaan lähettää hullujenhuoneelle.
Sitäkö mielestäsi halutaan?
Että muista olisi parempi, jos asuisit jonkinlaisessa -
mielisairaalassa niille, joilla on Downin oireyhtymä?
Niin. Olen hyvin epäluuloinen.
Tuntuuko joskus, että muut tekevät päätöksiä -
kysymättä sinulta, mitä haluat elämältäsi?
Tuntuu.
Huolestuttaako se? -Kyllä.
Tuntuuko joskus, että muut tekevät päätöksiä -
kysymättä sinulta, mitä haluat elämältäsi?
Baseballmailalla.
Antaisin mennä.
Silloin sinut haluttaisiin panna tukiasuntolaan.
Siellä asuisi noin neljä ihmistä, jotka jakavat talon.
Jokaisella on oma huone, jaettu olohuone -
ja jaettu keittiö.
Jos elämässäsi olisi paljon ihmisiä, jotka kieltäisivät sinua...
Teimme hakemuksen.
Varmistamme, että sinulla on ihmisiä, -
jotka ovat tärkeämpiä kuin sosiaalipalvelut.
Jos vaikkapa olet hurjan rakastunut johonkuhun tyttöön -
ja haluat muuttaa yhteen -
ja sosiaalipalvelut sanovat, ettet voi tehdä niin, -
me voisimme sanoa: "Kyllä hän voi."
Aikuisten edunvalvontavirasto on antanut sinulle edunvalvojia.
Edunvalvojia?
Heitä on nyt kaksi tässä huoneessa. -Pete ja Bruce.
Melkein.
Kiitos kaikille tulostanne.
Oikein mukavaa, että pojallani on näin mukavia ystäviä.
Tein tämän eilen illalla.
Tässä on kaksi... Tässä olen nyt minä, -
ja tässä ensimmäinen asia, jonka sanovat vanhemmat -
saatuaan lapsen, jolla on Downin oireyhtymä.
"Mitä tapahtuu, kun minua ei enää ole?"
Ajattelin: "En aio katsoa sitä."
"Minua ei kiinnosta."
Siksi tämä on nyt pieni järkytys.
En ole ajatellut tätä ollenkaan.
Tai olen, mutta nyt kun olen 150-vuotias, -
se on jo edessä.
No mutta tosiaan, -
jätin todella tarkoituksella kokonaan puhumatta siitä.
...ei mitään suunnitelmia, henkilökohtaista budjettia...
Nyt olen sitten huolissani.
Tajusin, että tästä talosta täytyy tehdä erilainen, -
enkä pian ole enää täällä. Meidän täytyy luoda kulttuuri, -
jossa on aivan eri tilanne.
Tiedäthän roolimme edunvalvojinasi, Otto?
Tiedän.
Tiedätkö, mitä se tarkoittaa? -En.
Kun on sen aika, -
autamme sinua tekemään hyvin tärkeitä päätöksiä.
Kuten miten vietät loppuelämäsi, -
missä asut ja miten toimit, jos sairastut.
Jep.
Koska jonain päivänä Lucya ei enää ole.
Ei.
Sitten me kolme teemme päätökset.
Se onkin iso vastuu, -
kun autamme päättämään, -
missä asut ja muuta.
Otan sen riskin.
Meidän suhteemmeko? -Niin.
Ennen kirjoitussessiotamme, -
kerroit meille sosiaalipalveluista. Jos Lucy siis kuolisi, -
valtio voi lähettää sinut pois -
ja panna hullujenhuoneelle. Niin kerroit.
Jep.
Et tahdo sitä, -
vaan jäisit kotiin. -Niin.
Niinhän?
Ennen sitä keskusteluamme et ollut koskaan ennen ilmaissut sitä.
Nyt tiedän, että jos Lucylle sattuu jotain, -
saat jäädä kotitaloosi. -Niin.
Tärkeiden päätösten tekeminen elämäsi suhteen -
ottamatta sinua huomioon. Voimme käyttää sitä tässä kohtauksessa.
Tämä mielisairaala edustaa sinulle -
sosiaalipalveluiden paikkaa.
"Otto ei saa asua talossa, vaan..."
Hullujenhuoneella. -Mielisairaalassa.
Hullua.
Kuvataan.
Minun täytyy taistella vastaan.
Tuntuuko se vaikealta? -Se on melko vaikeaa.
Viesti ei mene perille.
Sisimmässäsi tiedät totuuden, poika.
Olen tutkinut kaltaisiasi.
Sinä, ystäväni, olet erityinen.
Mitä ihmiset jo ajattelevat sinusta?
"Poloinen, typerä pikku hirviö." Juuri niin!
Sanoin, ettet synnytä sitä lasta.
Se pitäisi vetää alas pöntöstä.
Tiedät, ettemme voi huolehtia siitä perkeleen lapsesta.
Hän on eri maailmasta. -En tiedä, mitä tekisin.
Olet tehnyt päätöksesi.
Kuka on tämä ruma pikku äpärä?
Itke, saatana!
Pidän sinut lämpimänä, kun olet lapsi, -
koska lapsena et uhkaa minua.
Valtaa, kontrollia.
Valta. Nämä sanat... -Kontrolli.
Kontrolli.
Ja nämäkö ovat hahmon lopulliset tavoitteet?
Tätäkö tahdot lopussa? -Niin.
Sinusta tulee hirviölapseni.
Nimeksesi tulee Otto.
Valot ovat päällä, mutta ketään ei ole kotona.
Synnyinvanhempasi eivät koskaan muistaneet syntymäpäivääsi.
Kehosi vanhenee, mutta et koskaan saavuta kypsyyttä.
Otto oli muuttumassa mieheksi, joksi hänen oli määrä tulla.
Hyvä. -Minullekin kelpaa.
Mitä ihmiset jo ajattelevat sinusta?
Otan kontrollin itselleni.
Valmista.
Jännittää aika pahasti. -Itke, saatana!
Sanoin, ettet synnytä sitä vauvaa.
Kuka on tämä ruma pikku äpärä?
Nyt minä olen rehtori, helvetti!
Miltä tuntui? -Helvetin loistavalta.
Se vahvistaa, kuka hän on.
Täydellinen vahvistus sille, kuka hän on ihmisenä.
Tuntuu helvetin hyvältä.
Ja hyväksyntä.
Tämä on luultavasti ensimmäinen kerta, -
kun hän on saanut sen.
Otolle se on erityisen tärkeää, -
koska se suo katarsiksen.
En ole ennen nähnyt sinua noin innostuneena.
Kunnon painija.
Mistä innostuit noin?
Oliko mahtavaa? Oliko sinulla valta?
Valta!
Hei kaikille.
Tahdon, että rentoudutte ja nautitte "The Puppet Asylumista".
Oi, miten ihastuttavaa. Kiitos, herra Fasaani.
Päivää! En nähnytkään teitä siinä.
Maistuuko absinttishotti, tai ehkä lasillinen katajaista?
No, istuutukaa mukavasti, -
koska minulla on teille karmiva tarina hirviöstä, -
joka taisteli tullakseen oman kohtalonsa herraksi.
Toivon, että se suo toivoa monille muille ihmisille.
Ottoja on olemassa niin monta.
Tässä on Mary Campbell, -
joka oli erityisen hyvä ystäväni.
Tapasin häntä kerhoilla -
ja vein hänet takaisin osastolleen.
Näin, miten hän eli.
Häntä valvoivat hoitajat valkoisissa takeissaan.
Itselläni taas oli auto, minulla oli ystäviä, -
ulkomaanmatkoja, kävin hiihtämässä, -
minulla oli poikaystävä... Maailma oli avautunut.
Hänelle se oli pikkuruinen.
Hänellä ei ollut mitään valinnanvaraa.
Häntä pidettiin kuin nuorta lasta.
Äiti sanoi:
"Mitä järkeä on vain pitää ihmisiä hengissä?"
"Heidän tappamisensakin olisi lempeämpää, -
koska mitä järkeä tuossa on?"
Katso tätä. Mitä tekemistä tässä on?
Otto...
Hänestä on tullut roolimalli, -
koska hän voisi niin helposti olla tuo henkilö.
Kun katson tätä, -
vain olosuhteet ovat tehneet eron -
tämän henkilön ja Oton välille.
Kaikki nämä ihmiset...
Kaikki nämä ihmiset voisivat...
...tehdä kaikenlaista muuta, he voisivat olla...
...jos olisivat saaneet tilaisuuden.
Sanoit, että mielestäsi sinua katsotaan -
kuin idioottia.
Kun muut ovat katsoneet koko elokuvasi loppuun -
ja nähneet tämän dokumentin ja kuinka hyvä ohjaaja olet...
Millainen olen ollut.
Miten silloin toivoisit -
heidän mielipiteensä muuttuneen?
Tahdon ihmisten katsovan ja sanovan:
"Voimme takuulla palkata hänet miesstrippariksi."
"Voimme kutsua hänet juhliin."
Tämäkö oli vain käyntikorttisi miesstrippaajan urallesi?
Niin.
OTTO TYÖSTÄÄ SEURAAVAA ELOKUVAANSA, -
JOULUKAUHUELOKUVAA NIMELTÄ "SATAN CLAUS".
OTTO TAHTOO MYÖS PYYTÄÄ KATSOMAAN HÄNEN ELOKUVANSA...
THE PUPPET ASYLUM
"SE ON PALJON PAREMPI KUIN TÄMÄ ROSKADOKUMENTTI"
Suomennos: Tanja Kajanterä