Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Olette varannut kuudeksi yöksi plus-tason lomapaketin, -
johon kuuluu kaksi lisähierontaa ja merilevähoito.
Huoneenne numero on 340.
Se on ylellinen panoraamasviittimme, Horizon Spirit, -
josta avautuu kaunis merinäköala.
On kunnia toivottaa teidät tervetulleeksi.
- Olette suosikkinäyttelijöitäni. - Kiitos.
Toivottavasti viihdytte.
OUT OF SEASON
On ilo saada teidät vieraaksemme. Toivomme, että viihdytte.
En ehdi nyt soittaa, rakas. Nautihan siellä!
Peittelen teidät pyyhkeellä.
Sopisiko, jos ottaisimme nopeasti selfien?
Olen nähnyt kaikki elokuvanne.
Voisinko ottaa valokuvan?
- Nytkö? - Jos vain sopii.
Kun paikalla ei vielä ole muita hoitajia.
Tässä menee vain hetki.
Ehkä mieluummin hoidon jälkeen.
Toinen vielä.
Kiitos kovasti.
- Käynnistän laitteen. Nauttikaa olosta. - Kiitos.
Palaan, kun hoito on valmis.
Helkkari!
Hitto soikoon.
Perhana sentään!
- Haloo? - Minä tässä.
- Ai, hei. Miten menee? - Hyvin. En ehtinyt vastata, kun soitit.
- Odotas... - Soitinko pahaan aikaan?
Pikku hetki. Hoidan yhden jutun.
Ei ole totta! Olen puhelimessa, Pierre. Mitä nyt?
Kysy suoraan kulttuuriosastolta. Palataan.
Pahoittelut tuosta. Miten siellä menee?
Hyvin. Mikäs tässä.
Kävin jo yhdessä hoidossa. Se oli sellainen uusi...
Pieni hetki, kulta. Morganella on jotain asiaa.
En sanonut, ettei se juttu pääsisi ruutuun.
Sanoin, että näytämme sen kyllä, -
mutta en voi aloittaa illan televisiouutisia sillä.
Sanoin sen hänelle jo sata kertaa.
Mene kertomaan hänelle sama kuin minä kerroin:
juttu näytetään uutisten jälkipuoliskolla.
Onko selvä? Kerro hänelle. Kyllä hän lopulta ymmärtää.
- Hyvä. Kiitos. - Soitanko myöhemmin?
Haloo? Soitan pian takaisin.
Ei jumaliste!
Voi nyt hemmetti.
Helvetin helvetti!
Jumalauta!
Miten tämä perkele sammutetaan?
Minä täällä. En haluaisi jankata, mutta...
Olen yrittänyt soittaa, muttet ilmeisesti halua vastata.
Ajattelin vielä yrittää, jos vaikka muuttaisit mielesi.
Tuskin tästä apua on, mutta silti.
Se, että päätit lähteä näytelmästä noin...
Häivyit neljä viikkoa ennen ensi-iltaa.
Se oli kurja temppu.
Se oli kohtuutonta koko tuotannon näkökulmasta.
Teit rumasti muille näyttelijöille.
He kaikki odottivat kovasti, -
että pääsevät kanssasi näyttämölle, kun teet teatteridebyyttisi.
He halusivat näytellä kanssasi.
Teit rumasti myös minulle.
Loin koko näytelmän sinun ympärillesi. Olit keskiössä alusta asti.
Uskoin sinuun. Me kaikki uskoimme.
Oli nolosti tehty häipyä noin.
Hoidit homman ala-arvoisesti. Käyttäydyit itsekkäästi.
Sinulla on oikeus pelätä.
Se on ihan normaalia tällaisessa tilanteessa.
Se ei silti anna oikeutta jättää laivaa tuolla tavalla.
Hyvää jatkoa.
- Hei vaan. - Hei.
- Miten voit? - Hyvin. Paleltaa hiukan.
Taidan olla vähän myöhässä.
Oli pakko pysähtyä katsomaan, kun näin mustajalkatyllin.
Se on pieni lintu, joka kuuluu kurmitsojen heimoon.
Laji on uhanalainen, joten jos sellaisen onnistuu näkemään, -
on syytä pysähtyä ihailemaan.
Se oli ihan paikoillaan. Yleensä ne ovat hyvin arkoja.
Yhtäkkiä minusta tuntui, että katseemme kohtasivat.
Näin sen silmissä kaikki sen matkat.
Se on nimittäin muuttolintu.
Äsken kohtasin linnun, nyt olen tässä. Kaikki hyvin, silkkaa iloa.
- Aloitetaanko? - Toki. Tulin jo puolelta, kun luulin...
Hienoa. Olen valmentanut täällä seitsemän vuotta.
En tähdännyt alun perin tälle uralle. Lukion jälkeen luin liiketaloutta.
Kävin kääntymässä yritysmaailmassa.
Sitten löysin oman tieni ja projisoin minuuteni kohti ääretöntä.
Kehitin oman treenitekniikkani, "mystisen liikkeen".
Lyhyesti selitettynä sen ytimessä on yhteys -
sisäisen ja ulkoisen välillä.
Asioita näytetään, kätketään, sanotaan ja jätetään sanomatta. Ymmärrät kai?
Tekniikka on ehkä väärä sana.
Mitä muka voi oikeasti hallita, kun kyse on haihtuvista asioista?
Lisäksi se on ajatuksena lokeroiva, vaikkei elämää voi kategorisoida.
Elämä on vain virtaavaa energiaa. Eikö niin?
- Mitä sinä teet? - Miten niin?
Ammatiksesi.
Olen näyttelijä.
Vai niin. Kiva.
- Tuletko sillä toimeen? - Ihan hyvin.
Kaverini on näyttelijä. Hänellä on tiukkaa.
Se vähän riippuu...
Tiedät siis kaiken näyttämisestä ja kätkemisestä.
Näytät ihmisille osan itsestäsi ja kätket osan.
Juuri niin.
Silmät ovat sielun pieli.
Aloitetaan hengittämällä.
- Millä? - Hengittämällä.
Urheilu alkaa aina hengityksestä. Seiso jalat vähän harallaan.
Kädet pois taskuista.
Tuuli puhaltaa takaapäin. Jos sopii, kosken selkääsi.
Se luo välillemme yhteyden, jotta voimme hengittää yhdessä.
- Oletko valmis? - Olen.
- Pitääkö minun siis hengittää? - Pitää.
Nyt vain esität, että hengität.
Hengitä ulkoinen sisään ja päästä se sitten pois.
HERRA PELOTON valloittaa pian teatterilavan Pariisissa
Nöyrä ammattilainen
TEATTERI "Elämässä on otettava riskejä"
"Tuen häntä kaikessa", lupaa iltauutisten tähtiankkuri
- Haloo. - Minä tässä.
- Ehditkö jutella? - Enköhän pari minuuttia.
Asiani on kyllä pidempi...
- Jutellaan toki. Onko jokin hätänä? - Ei, kun minä vain...
En saa sitä mielestäni.
En voi olla ajattelematta sitä koko juttua.
Mitä juttua?
Sitä näytelmää.
Sitä, että lähdin sillä tavalla -
ja jätin kaikki pulaan, noin vain.
En voi olla miettimättä...
Et voi olla miettimättä mitä?
Tiedän, että tein oikean päätöksen, -
koska olisin mokannut sen näytelmän.
Mutta...
Toisaalta kuitenkin...
Ohjaaja on taitava kaveri, ja näytelmä ehdittiin jo julkistaa.
Ja minä vain häivyin.
Entä sitten?
Halusin vain pohtia tätä ääneen.
Miksi? Mitä pohdittavaa siinä enää on?
Oli pohdittavaa tai ei, se ei ole nyt olennaista.
Asia ei ole mustavalkoinen. Ymmärräthän?
Itse asiassa en ymmärrä.
Juttu on loppuun käsitelty. Turha sitä enää on vatvoa.
- En tiedä, mitä sinä... - Enkö saisi enää puhua tästä?
Vaikka asia ei jättäisi minua rauhaan, niinkö?
En tiedä, mitä sanoa. Yritä päästä siitä yli.
Projekteja peruuntuu. Ei se ole niin vakavaa.
Jatkat matkaa ja tartut johonkin uuteen juttuun.
Olet nyt siellä kylpylässä.
Kerää voimia, rentoudu ja lueskele käsikirjoituksia.
Ohjaajat odottavat vastaustasi.
Tee töitä, soita ohjaajille ja yritä levätä.
Sitä paitsi... Itsehän sinä päätit perua sen projektin.
Eikä siinä mitään, -
mutta itse otit sen alun perin vastaankin.
Halusin tehdä sen.
Se tuntui tärkeältä. Mutta sitten otin vain hatkat.
Ehkä se ei ollut lopulta niin tärkeää.
Tilanne on mikä on.
Maksat teatterille sen, mitä olet velkaa lähdöstäsi.
Julisteet, mainokset, palkat ja ansionmenetyksen.
Et ole kohdellut ketään ilkeästi. Et ole liannut käsiäsi.
Kukaan ei pakottanut sinua projektiin alun alkaenkaan.
Monet ohjaajat haluavat sinut elokuviinsa, ja sinähän menet.
Saat maksettua velkasi teatterille.
Ja tiedätkö mitä?
Ei ole maailmanloppu, vaikket ikinä näyttelisi teatterissa.
Kuka sanoo, että olisi pakko?
Katsojat rakastavat elokuviasi.
Tuntemattomat tulevat kehumaan päivittäin.
Jos et näyttele teatterissa, niin sitten et.
Päivää. Teille tuli vastaanottoon viesti.
- Kiitos. - Mukavaa päivän jatkoa.
Haloo.
Hei... Alice?
- Niin. - Minä täällä.
- Hei vaan. - Mitä kuuluu?
- Hyvää. Entä itsellesi? - Ihan hyvää.
- Mukava kuulla ääntäsi. - Samoin.
Sain viestisi. Soitinko huonoon aikaan?
Et ollenkaan.
Kas niin...
Kuulehan...
Kiva kuulla äänesi.
Samoin. Asutko sinä siis täällä?
- Täällähän minä. - Mistä tiesit, että olen maisemissa?
Kun tällaiseen pikkukylään tulee joku sinun kaltaisesi, -
sana kyllä kiirii.
Ja minä kun yritin pitää matalaa profiilia.
- Kauanko viivyt? - Viikon loppuun asti.
Kun olimme jutelleet puhelimessa...
Yritin miettiä, -
mistä voisimme puhua.
Keksin yhden tosi älykkään jutun.
Mutta...
En enää muista sitä.
En oikein tiedä, mistä aloittaa.
- Aloita sinä. - En minäkään tiedä.
- Meillä ei siis ole mitään puhuttavaa. - Ei niin.
Oli kiva nähdä. Hei sitten!
- Pohdin pitkään, ottaisinko yhteyttä. - Miksi?
- Arvelin, ettet ehkä haluaisi tavata. - Niinkö?
Sitten ajattelin, että kokeillaan nyt.
Luulitko oikeasti, etten olisi halunnut tavata?
On tosi kiva nähdä sinua.
- Tulitko kuvaamaan uutta elokuvaa? - En.
Tulin tänne, koska...
Vaihtoehtona oli mennä Sveitsiin tekemään avustettu itsemurha -
tai tulla tänne kylpylähoitoihin.
Valitsin jälkimmäisen.
Katsotaan uudestaan sitten kylpyläreissun jälkeen.
Sinun vuorosi. Asut siis täällä.
Kerro jotain. Onko aviomiestä, lapsia, työpaikkaa?
- Olen asunut täällä 12 vuotta. - Jopas.
12 ja puoli, oikeastaan.
Kaksi vuotta sitä ennen, heti Pariisin jälkeen, -
asuin toisessa pikkukaupungissa.
En kovin kaukana täältä.
Sitten me muutimme tänne.
- "Me..." - Tuota odotinkin.
Siis minä ja aviomieheni. Olen naimisissa.
Xavier on lääkäri. Menimme naimisiin 12 vuotta sitten.
- Hienoa. - Olemme olleet yhdessä jo 15 vuotta.
Meillä on tytär, Emmy.
Hän täyttää pian 15.
- Ihanko totta? - Niin.
- Ostimme vastikään uuden talon. - Kiva.
Remontoitavaa riittää, mutta minusta se on mukavaa.
Kuten kuulet, puhun ranskaa yhtä huonosti kuin ennen.
Miten niin? Hyvinhän sinä puhut.
Italialaista korostusta ei huomaa ollenkaan.
- Olen kyllä yrittänyt opetella. - Etkä ole edistynyt yhtään!
Puhut nyt huonommin kuin 15 vuotta sitten.
En kai sentään.
Kunhan kiusaan.
Soitatko edelleen pianoa?
Soitan. En niin kuin Pariisissa, koska tämä ei ole Pariisi.
- Mutta soitan yhä työkseni. - Kiva.
Elämä on täällä rauhallista.
- Tekemistä ei juuri ole. - Sinä sen sanoit.
Mutta täällä on luontoa ja meri.
Olen onnellinen.
Hienoa. Kiva kuulla.
Onko sinulla kuvaa tyttärestäsi?
Kuvia on ehkä neljä tuhatta.
Ihan hullua...
- Onko miehesi punatukkainen? - On.
Muuten olisit pulassa!
Kaunis tyttö.
Oikea kaunotar.
- Kiitos, kun näytit. - Eipä kestä.
- Kas tässä. - Kiitos.
Kiitos kovasti.
Voinko pyytää palvelusta?
Saisiko jazzin pois soimasta?
- Toki. - Pankaa soimaan mitä tahansa muuta.
Zumbaa tai mitä vain. En voi sietää jazzia.
- Asia kunnossa. - Kiitos.
Se hermostuttaa minua.
Huomaatko? Hiljaisuus voittaa jazzin.
Voi ei!
Hän tosiaan laittoi soimaan zumbaa.
Anteeksi...
Ja vielä näin lujalla.
Anteeksi. Vitsailin vain, kun puhuin zumbasta.
Pankaa soimaan mitä tahansa muuta kuin jazzia tai zumbaa.
- Tai R'n'B:tä. - Selvä.
Eikä tarvitse soittaa välttämättä mitään musiikkia.
- Katson, mitä voin tehdä. - Kiitos.
Olen hankala, kuten tavallista.
Täydellistä. Suuret kiitokset.
Huomaatko? Kannatti valittaa.
Siitä oli hyötyä.
Mihin jäimmekään? Mistä olimme puhumassa?
- Sinun vuorosi. - Minunko?
Niin, minä...
Minullakin menee hyvin.
Ihan kaikki ei ole hyvin, mutta noin yleisesti.
Siinäpä se.
Mikä osa kaikesta ei ole hyvin?
Mikäkö ei ole hyvin...
Ensinnäkin tämä. Pakeneva hiusraja.
Harmaat hiukset ja silmälasit. Näitä minulla ei ollut silloin.
Sen sellainen ei ole hyvin.
On jokseenkin masentavaa nähdä itsensä peilistä.
Vaikka pikku juttuhan se on ilmastonmuutokseen verrattuna.
Tällaista tämä on.
- Sinulla menee siis hyvin. - Niin. Ei valittamista.
Olisi tökeröä valittaa, mutta...
Kyllä tämä minua syö.
- Sinullahan on poika. - Niin on.
Hänen nimensä on Jules.
- Mitä hänelle kuuluu? - Hyvää.
Hän on 11-vuotias, viidennellä luokalla.
Laiska kaveri.
Olin samanlainen siinä iässä, joten yritän olla huolestumatta.
Ihan hyvin hän pärjää.
- Etkä ole vakavasti sairas. - En ainakaan tietääkseni.
Aloin heti kuvitella kaikenlaista.
- Olet kai käynyt lääkärissä hiljattain. - Tunnet minut hyvin.
- Kaikki on siis hyvin silläkin saralla. - On.
- Olet yhä saman naisen kanssa. - Kyllä vain.
Teet asioita, joista nautit. Vai mitä?
Ansaitset hyvin. Eikö niin?
Näen, mihin pyrit.
- Kaikki on hyvin. - Niin. Olet oikeassa.
Kuulin, että näyttelet pian teatterissa.
Ilahduin, kun luin siitä.
Ajattelin: "Vau, hän uskalsi! Hän tosiaan tekee sen."
Loistat elokuvissa. Voisit jäädä mukavuusalueellesi.
Et kuitenkaan tee niin. Joten...
Täten vahvistan, että kaikki on hyvin.
Ainakin nyt tuntuu paremmalta kaiken sanomasi jälkeen.
Tätä pitäisi myydä pakettina. Meri-ilmaa, kylpylähoitoja ja sinä.
- Toimiva kokonaisuus. - Ensi kerralla, kun sinua ahdistaa...
Soita minulle, ennen kuin matkustat Sveitsiin.
Soitankin sinulle. Hyvä idea.
Kun alan taas harkita Sveitsiä, muistan sinut.
Se muuttaa kaiken.
Mukavaa loppulomaa... Oli kiva nähdä.
Se meni ihan liian nopeasti!
Bravo!!! Otat siis yhä näitä kuvia?
Muisto sinusta. Kuten bolognese-reseptisi!
Huomenna on puoli tuntia poutaa. Ehkä kävelylle...
Eikö kylän ehdi kiertää lyhyemmässäkin ajassa?
Kävellään oikein hitaasti.
Tietääkö miehesi, että meillä oli suhde?
Ei tiedä.
Hän tietää vain, että eksäni särki sydämeni, mutta...
Väliäkö sillä, kuka se oli.
Hän ei pidä sinusta näyttelijänä.
Kuvittele, jos hän kuulisi, -
että määräsi minulle masennuslääkkeitä sinun takiasi.
Halusitko tavata vain päästäksesi kertomaan tuon?
Kenties.
- Mitä ajattelet? - Mitäkö ajattelen?
En oikein tajua...
Olet löytänyt puolison, joka on ilmeisen hyvä tyyppi.
Hän ei ehkä pidä minusta, mutta hän on hyvä mies.
Teillä on ihana tytär.
Teet työtä, josta pidät. Asut uudessa kodissa.
Olet onnellinen.
En ymmärrä, mihin pyrit kertomalla tuon äskeisen.
Ehkä asioiden vain piti mennä näin.
- Jos sinun on helpompi ajatella noin... - En minä sitä.
Niin sinä sanoit minulle eilen.
Minä tein vain sen, mihin pystyin.
Ehkä sinun kannaltasi tämän piti mennä näin.
Kun aloit menestyä, -
ehkä sinusta tuntui helpommalta tai seksikkäämmältä -
tapailla jotakuta vaimosi kaltaista, -
menestyvää, kaunista ja vahvaa naista.
Minähän olin vain surkimus, joka ei onnistunut missään.
Vai surkimus, joka ei onnistu missään?
Luuletko, että näen sinut noin?
Tai näin silloin, kun erosimme?
- Emme eronneet. Sinä jätit minut. - Sovitaan niin.
- Sinähän se lähdit. - Totta. Minä lähdin.
Mutta älä pane sanoja suuhuni.
Sinäkö surkimus? En ikinä ajatellut niin.
Jos pidät itseäsi surkimuksena, se on eri juttu.
On totta, että en yrittänyt...
En etsinyt sinua selvittääkseni, miten voit ja missä olit.
Saat haukkua minua kusipääksi, jos haluat.
Pyydän anteeksi, jos olin pelkuri.
- Helppoahan se on näin vuosien jälkeen. - En ikinä väheksynyt työtäsi.
Näytä, miten pyytäisit anteeksi.
Olen pahoillani.
Siinäkö kaikki?
- Tuoko oli anteeksipyyntösi? - Niin.
Saat yrittää uudestaan.
Kuin todella haluaisit tehdä minut tyytyväiseksi.
Kuin tarkoittaisit sitä vilpittömästi.
Anna mennä.
Alice, anna minulle anteeksi. Minä pyydän.
Pyydän todella.
Kiitos.
Voinko kysyä vielä yhtä asiaa?
Totta kai.
Jos joku kusipää -
kutsuisi sinut tänään illalliselle pyytääkseen anteeksi...
Lähtisitkö?
Vastaisin, että mielelläni, mutta...
En pääse tänään.
Entä jos tämä kusipää olisi sinnikäs -
ja ehdottaisi huomisiltaa?
Vastaisin jälleen, että lähden mielelläni.
Mutta huominenkaan ei sovi.
Menen huomenna ystäväni häihin. Hän pitää sinusta.
Kerroin hänelle sinusta.
Hänelle on tärkeää, että tulen häihin.
Miehellesi et siis ole kertonut minusta, mutta kavereillesi olet.
Vain yhdelle. Hän on hyvä ystävä.
Entä ylihuomenna?
Silloin en ole enää täällä.
No, sitten...
Ehkä tämän kuului mennä näin.
- Kippis! - Uudelle kodillenne.
Nyt talo on tuttu. Tulkaa käymään toistekin.
Soitammeko etukäteen?
Malja uudelle kodille!
Ja meille.
- Ja tyttärenne syntymäpäivälle. - Totta tosiaan. Aika rientää.
- Ajattelin, että voisimme... - Onko Emmyllä poikaystävä?
En tiedä. Tapaileeko Emmy jotakuta?
- Ei! - Äiti sanoo, että ei.
- Äiti tietää aina. - Vitsit sikseen.
Halusin myös jutella Clairen ehdotuksesta.
Otan asian pian esiin kunnanvaltuustossa.
Olen miettinyt asiaa paljon, suorastaan pääni puhki.
Minusta idea on loistava.
Muut voivat olla eri mieltä, mutta itse jaan arvot täysin.
Idea on mahtava.
Anne de Poudoulec on ollut kylämme symboli 1400-luvulta asti.
On nerokas ajatus, että tänä vuonna -
häntä paraatissa esittävä tyttö olisikin musta.
Minusta se on voimakas kannanotto.
- Anteeksi nyt... - Siinä on ideaa.
Mietin kuitenkin, onko se liian uhkarohkea veto.
Olen samaa mieltä kuin Xavier.
Se on riskaabeli veto, joka jakaa mielipiteitä.
Haluan kuitenkin korostaa, Claire, että ymmärrän ideasi täysin.
En puhu lämpimikseni. Olen oikeasti miettinyt asiaa.
Projekti on mielenkiintoinen nimenomaan keskustelunavauksena.
Pelkään vain, että meidät käsitetään väärin...
- Haloo. - Hei, kulta. Miten menee?
- Hyvin. - En kai häiritse? Mitä puuhaat?
Lueskelen.
- Niitä käsikirjoituksiako? - Niin.
Eivät ole hääppöisiä.
Miten niin eivät?
Tämän yhdenkin pitäisi olla yhteiskunnallinen komedia.
Se ei vain ole kovin hauska.
Enkä oikein ymmärrä, mikä siitä tekee yhteiskunnallisen.
Vaikka väliäkö sillä.
Dialogi on umpisurkeaa.
Jännärin lukemisen lopetin puoleenväliin, -
koska arvasin jo lopun.
Mistä se kertoi?
Miehestä, jolla on vammainen poika.
Tyyppi saa lopulta selville, -
että lapsi joutui onnettomuuteen, -
koska hänen ex-vaimonsa oli ollut...
Typerän ennalta-arvattava juoni.
Kuulostaa vähän siltä, ettet oikein edes yritä.
Mies ja vammainen lapsi...
Pidät ohjaajaa varmaan täytenä moukkana, -
mutta hän on mies paikallaan.
Olen ihan varma, että siitä tulee menestys.
Kun olet kuvannut sen, -
yllätät katsojat yhteiskunnallisella komedialla.
Se on käsittääkseni vasemmalle kallellaan.
Saisit takuulla palkintoja.
Yritä ajatella sitä kautta.
Ensin jännäri, sitten komedia. Se on toimiva strategia.
Tässä on se ystäväni, jolle kerroin sinusta...
Kas niin...
Haluaisin jutella hiukan elämästäsi.
Aloitetaan yksinkertaisella kysymyksellä.
- Minkä ikäinen olet? - 78-vuotias.
Alkaa olla tuota ikää.
Oletko asunut täällä aina?
Vartuin 18-vuotiaaksi Vannesin pikkukaupungissa.
Sitten tapasin aviomieheni.
Saimme pian lapsen, pienen tytön.
Sitten muutimme tälle seudulle.
- Olin töissä postissa. - Mitä miehesi teki työkseen?
Hän työskenteli verotoimistossa.
Kaksi vuotta tyttäremme syntymän jälkeen saimme pojan.
Jäin silloin kotiäidiksi.
Kahden vuoden päästä saimme jälleen pojan.
Jos ymmärsin oikein, olit 22-vuotiaana jo kolmen lapsen äiti.
Aivan niin.
Millainen suhde sinulla ja aviomiehelläsi oli?
Hän oli kiltti mies. Ihan mukavasti meillä meni.
Rakastitko häntä?
En oikeastaan miettinyt rakkautta.
Hän oli kiltti ja ahkera. Se oli minulle tärkeintä.
Oma isäni oli nimittäin väkivaltainen.
Aviomieheni kanssa sujui mukavasti. Hän oli mukava mies.
Äitini piti hänestä, ja minusta se oli hyvä asia.
Mitä intiimielämään tulee...
Se ei sujunut omaan makuuni aivan täydellisesti.
Mutta...
Tulimme hyvin toimeen keskenämme, -
joten en juurikaan ajatellut asiaa.
Liittomme tuntui normaalilta. Sellaista se silloin oli.
Kun kysyn seuraavan kysymyksen, -
voit vastata tai olla vastaamatta.
- Selvä. - Kysymys on melko henkilökohtainen.
Tuntuiko sinusta vaikealta olla sängyssä yhdessä miehesi kanssa?
Jos hän vaikka kosketti sinua?
En juurikaan miettinyt sitä.
Luulen, että...
En ehkä odottanut niitä hetkiä innokkaasti, -
mutta tein sen kuitenkin.
Olihan se eräänlainen aviovelvollisuus. Mutta oikeastaan...
En kuitenkaan...
En katsellut muita miehiä sillä silmällä.
Olin enemmänkin kiinnostunut -
toisesta vaihtoehdosta.
Niinpä vain tyydyin tilanteeseeni, -
koska siihen aikaan se ei tuntunut...
Ei tuntunut normaalilta katsella naisia sillä silmällä.
Lopulta sait siihen mahdollisuuden. Mitä tapahtui?
Kävi niin, että mieheni sairastui vakavasti.
Hän kuoli 58-vuotiaana, minkä jälkeen...
Sen jälkeen minä...
Jonkin ajan päästä sairastuin itsekin.
Luulin, etten paranisi. Tilanne oli vakava.
Silloin aloin ajatella asioita ja minusta alkoi tuntua, -
etten ollut rehellinen itselleni.
Kun kätkin salaisuuteni, -
en ollut rehellinen myöskään lapsilleni ja perheelleni.
Koin, että minun täytyisi...
Päätin, etten pitäisi tunteitani epänormaaleina.
Oli muitakin kaltaisiani, -
ja se oli osa näiden naisten elämää.
Lopulta pystyin myöntämään asian itselleni.
Kun sitten palasin kotiin...
Tapasin Gilberten tässä kylässä ja tajusin, että...
Tajusin, että tunteeni häntä kohtaan olivat erityiset.
- Niinkö? - Niin.
Koetko Gilberten kanssa tosirakkautta?
Uskon, että koen.
Voisin sanoa, että olen saanut kokea todellisen rakkauden.
- Olet kaunis. - Anteeksi, kuinka?
Olet kovin kaunis.
- Kun katselen sinua... - Kauneus on katsojan silmässä.
Olet hyvin kaunis. Kuin kukkanen.
Niinkö? Mikä kukka?
- Ruusu. - Vai ruusu.
- Vaaleanpunainen ruusu. - Kivasti sanottu.
Minä ihan liikutun sanoistasi. En tiedä...
En tiedä, mitä sanoa. Kiitos.
Ei kestä.
Mitenkäs häissä menee, kysymysmerkki.
Oikein hyvin! Miten sinulla sujuu?
Oikein hyvin!
Olisi ollut kiva esitellä sinut Lucettelle ja Gilbertelle.
Se olisi ollut mukavaa, pilkku, -
mutta lähden huomenna, piste.
Entä tänä iltana?
Mitä sanot miehellesi, -
joka ei pidä minusta, kysymysmerkki.
Hän on kaupunginvaltuuston kokouksessa.
Hiukan pelottavaa.
- Hei sitten. - Niin...
Arrivederci.
Annahan halaus.
"Leuasta tartutaan, kumpi ensin nauraa?"
En lähde siihen hänen vuoristokisaansa.
Ei minusta ole siihen.
Hän on paljon paremmassa kunnossa, urheili tosissaan nuorena.
Jos ilmoittaudun kisaan, enkä pääse maaliin asti...
Nolaisin itseni.
Hän vain kiihdytti! Joka kierroksella kovempaa.
Treenaa kai joka päivä.
Lopulta sanoin hänelle, ettei minulla ollut enää kivaa.
Olkoon minua nopeampi.
Oli miten oli... Ruoka tuoksuu hyvältä.
Käyn suihkussa.
Emmy! Käyn suihkussa, ja sitten syödään!
Anteeksi...
Tässä sanotaan, että kala on käsitelty ikejime-tyyliin. Mitä se tarkoittaa?
Kalat tulevat meille elävinä.
Tapamme ne paikan päällä pienellä piikillä.
Lävistämme kalan silmien yläpuolelta.
Kala kuolee heti, kun aivot puhkaistaan.
Se ei kärsi lainkaan, toisin kuin jos kuolisi veneessä.
Kun kaloja pidetään pitkään verkoissa tai merroissa, -
ne tukehtuvat.
Pienille kaloille käytämme erilaista tekniikkaa.
Ohut veitsi liu'utetaan kalan kiduksiin.
Sitten nykäistään, ja veitsi lävistää kalan pään.
- Kala ei ehdi kärsiä, vaan kuolee heti. - Uskomatonta.
Maku on erinomainen. Parempaa kalaa ette ole ikinä syöneet.
Maistetaanko?
Minulle kasviskuskusia, kiitos.
Hienoinen pettymys, mutta ymmärrän. Kasviskuskus rouvalle.
Hän ei tainnut vakuuttua. Minä otan kalaa.
Oivallinen valinta.
- Olen suuri faninne. - Kiitos.
- Olette suosikkinäyttelijäni. - Mukava kuulla. Kiitos.
Pidän kaikista elokuvistanne. Tai lähes kaikista.
Kahdesta viimeisimmästä en niin välittänyt.
Minusta tuntui, että ne olivat vanhan toistoa.
- Niinkö? - On kai röyhkeää sanoa näin.
- Pystyn parempaankin. - Hienoa, että tulitte meille syömään.
- Annan teidän olla nyt rauhassa. - Kiitos.
Malja viimeisimmille elokuvilleni.
- Mikä se on? - Pieni laulelma vain.
- Vai laulelma. - Niin. Ei mitään ihmeellistä.
Asetin puhelimen pianon viereen...
- Sinäkö olet säveltänyt sen? - Niin, minä.
- Laatu ei ole kummoinen. - Ei haittaa.
Aivan mahtava.
- Se nyt on vain sellainen... - Ei, vaan upea laulu.
- Enpä tiedä. - Se on suurenmoinen.
Kiitos.
- Olet kiltti. - En minä kiltteyttäni.
En yritä olla kiltti.
Minusta kappale on oikeasti todella hieno.
Mikä tuli?
Kaikki tuo on olemassa vain puhelimessani.
Ja päässäni.
Ehkä pienillä paperinpaloilla, mutta oikeasti piilossa sisälläni.
Siinä kaikki.
Miksi sanot noin?
En tiedä. Lauluja ei ole tarkoitettu kenellekään.
On minun syytäni, ettei kukaan kuule niitä.
Olen kaivanut itselleni kuopan.
Täälläkin...
En kadu sitä, että muutin tänne.
Kadun sitä, etten ole lähtenyt pois.
Se minua kaduttaa.
Sain tyttäreni täällä, ja...
Siitä olen onnellinen.
Mutta minä...
Minä en pysty...
En saa ulos sitä, mitä sisälläni on.
Tajuatko?
Minulla oli niin paljon...
Minulla oli ideoita.
Mutta ne kaikki jäivät piiloon sisälleni.
Jonnekin syvälle.
Se on omaa syytäni.
Parempi, ettet jäänyt minunlaiseni rinnalle.
Älä sano noin. Ei tuo ole totta.
On se. Tiedän sen.
On sinunlaisiasi ihmisiä, ja sitten on minunlaisiani.
Minä nyt vain olen tällainen.
Mitä mietit?
Mikset lähtenytkään eilen?
- Minä... - Mikset?
En vain lähtenyt.
Jonain päivänä kai lähdet?
- Lähdetkö? - Lähden.
Mitä järkeä tässä siis on?
Väliäkö sillä sinulle on.
Palaat mukavaan elämääsi. Hienon työsi pariin.
Sinun elämäsi on helppoa.
Otat, heität pois -
ja lähdet.
Haluatko todella, että tämä päättyy näin?
En tiedä.
Ehkä haluankin.
Tajuatko ollenkaan, -
miten synkkää tuo on?
Sellaista elämä on.
Joskus se on synkkää. Todella synkkää.
Selvä.
Hei, Alice. Minä tässä.
En tiedä, kuunteletko tätä viestiä.
En osannut vastata, kun kysyit, miksen lähtenytkään.
En ole varma, osaanko vastata vieläkään.
Oli selvästi huono idea jäädä.
Tällä kertaa et joudu odottamaan anteeksipyyntöäni vuosikausia.
Anna anteeksi.
Halusin myös kertoa, -
etten tee sitä näytelmää.
Peruin projektin kuin mikäkin luuseri.
Ainoa syy oli se, että minua pelotti.
Pelkäsin, että mokaan. Etten ole tarpeeksi hyvä.
Että tuotan pettymyksen.
Ei kovin ihailtava ratkaisu, mutta minkäs teet.
Vaikka minulla ja elokuvillani on faneja ja kaikkea, -
olen oikeasti aika mitäänsanomaton tyyppi.
Halusin kertoa ennen lähtöäni, jotta olisin yhtä rehellinen kuin sinä.
Hyvästi, Alice.
Ei hemmetti, autoni hajosi hotellin edessä.
- Hei. - Hei.
Onko kaikki hyvin?
Ajattelin, että ehkä kerrankin -
voisimme erota oikeaoppisesti.
Oli kiva nähdä sinua.
Olen iloinen, että uskalsin ottaa yhteyttä.
Tämä oli hyvä juttu.
En ole tehnyt tilanteesta itselleni helppoa, mutta...
En kuitenkaan kadu mitään.
Tämä oli onnekas sattuma.
Ei tämä ollut sattumaa.
Koko juttu oli järjestetty.
Arvelin, että kaipaat jonain päivänä merellisiä kylpylähoitoja.
Niinpä muutin tänne. Löysin miehen ja sain lapsen.
Ja rakensin hotellin.
Vaati aika tavalla säätöä, jotta näkisin sinut taas.
Lupaa, ettet palaa tänne koskaan.
Lupaatko?
Suomennos: Liina Sinnelä Oneliner