Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ni har bokat Avslappning Plus, sju dagar, sex nätter-
- med två extra massage och två extra tångbad.
Ni ska bo i rum 340.
Det är en av våra prestigesviter, Horizon Spirit, med vacker havsutsikt.
Det är en stor ära för mig att ha er här som gäst.
- Jag älskar era filmer. - Tack så mycket.
Jag önskar er en trevlig vistelse.
OUT OF SEASON
Det är en ära att ha er som gäst. Vi önskar er en angenäm vistelse.
Älskling, hinner inte ringa tillbaka. Njut till max!!!
Jag lägger på er en handduk så att ni håller värmen.
Skulle det gå bra om jag tog en selfie med er?
Jag älskar era filmer och ser allt ni gör.
- Går det? Det går fort. - Nu?
Ja, för i slutet av behandlingen är det säkert andra här.
- Om det inte gör nåt? - Efteråt vore bättre.
En till.
Tack så mycket.
Då sätter jag på maskinen. Jag önskar er en skön behandling.
Vi ses om en stund.
Fan!
Helvete!
Tusan också...
- Hallå? - Hej, älskling!
Åh, det är du. Allt bra?
- Ja. Jag missade ditt samtal. - Ja. Vänta lite...
- Stör jag? - Nej, men...
Vänta, jag ska bara avsluta en grej.
Vänta... Det är inte sant!
Pierre, jag pratar i telefon.
Fråga kulturavdelningen direkt. Vi hörs sen.
- Förlåt. Hur har du det? - Bra. Allt är bra.
Jag har börja med behandlingarna, vilket är bra. Jag...
Vänta lite. Det är Morgane.
Nej, jag har aldrig sagt att vi inte ska ta upp det.
Jag sa att vi ska göra det-
- men det är kvällsnyheterna, inte morgonradio. Jag börjar inte med det.
Det har jag sagt flera gånger.
Hälsa honom att vi ska ta upp det, men under andra halvan av programmet.
Hälsa honom det. Han kommer att förstå till slut.
- Ska jag ringa tillbaka? - Vänta. - Hallå? Jag ringer tillbaka.
Helvete!
Fan!
Skit också!
Fan!
Helvete!
Hur får man stopp på den?
Jag ringer inte för att göra en stor grej av det.
Jag har försökt få tag i dig, men du verkar inte vilja svara.
Jag hade velat försöka få dig att ändra dig-
men det är nog inte lönt.
Däremot vill jag säga-
- att hoppa av en uppsättning, så som du har gjort-
fyra veckor före premiären, är uselt.
Det är dessutom chockartat för alla, hela ensemblen.
Det är en chock för de andra skådespelarna, som drömde om-
- att bistå dig första gången du stod på en teaterscen.
De ville vara där med dig.
Det är även en chock för mig.
Jag skrev den här pjäsen åt dig, runt dig, och det redan från början.
Jag trodde på dig. Vi trodde på dig allihop.
Så det du har gjort är verkligen inte schyst.
Det suger, faktiskt. Du betedde dig som en riktig fegis.
Man får vara rädd, man kan bli rädd, i en sån situation.
Men man får inte överge skeppet så som du gjorde.
Lycka till i framtiden!
- Hejsan! - Hej!
- Allt bra? - Ja. Lite kall.
Jag kanske är lite sen. Det hände en helt galen grej.
Jag såg en svartbent strandpipare. Vet du vad det är?
Det är en liten pipare. Mellan en fiskmås och en morkulla.
De är utrotningshotade, så när man ser en, då stannar man och tittar.
Det var det jag gjorde.
Den rörde sig inte. De är annars rätt rädda av sig.
Och vid ett tillfälle, tror jag, möttes våra blickar-
- och jag kunde se alla resor den har gjort. Det är ju en flyttfågel.
Förut var jag med fågeln. Nu är jag med dig och allt är på topp.
- Ska vi börja? - Ja. Jag har varit här sen halv.
- Vi sa ju halv, så... - Toppen.
Jag har varit coach här i sju år.
Det var inte mitt förstahandsval.
Jag pluggade företagsekonomi och provade på företagsvärlden ett tag.
Sen valde jag att projicera min personlighet in i det oändliga.
Jag utvecklade min egen idrottsteknik, som jag kallar för mystikidrott.
Kort förklarat är det en solidaritet-
mellan det inre och det yttre.
Det man visar, det man döljer, det synliga, det osynliga... Förstår du?
Men "teknik" får man ta med en nypa salt-
- för vem kan styra allt när man har att göra med så flyktiga begrepp?
Då delar man in det i fack-
- och man kan inte dela in livet i fack. Livet är ett flöde av energier. Okej?
- Vad gör du? - Vad menar du?
Vad jobbar du med?
- Jag är skådespelare. - Okej. Kanon.
- Får du det att gå ihop? - Jag klarar mig.
- En väninna har nämligen det kämpigt. - Jo, men det beror väl på...
Men då förstår du det här med det synliga och det dolda.
Det du visar, det du döljer, delen av dig som andra ser. Eller?
- Javisst. - Själens spegel, ögonen.
Nu ska vi andas.
- Va? - Andas.
All sport börjar med andningen, annars kvävs man.
Ställ dig bredvid mig. Ta ut händerna ur fickorna.
Ryggen mot vinden. Jag lägger min hand på din rygg-
- för att skapa kontakt med dig och andas tillsammans.
- Är du redo? - Ja.
- Ska jag andas? - Ja.
Nu visar du att du andas, men du andas inte.
Ta det yttre, andas in och ge tillbaka det.
DEN MODIGE Snart står han på en känd Paristeater.
Lyhörd, ödmjuk och proffsig.
Teater, hans nya utmaning. "Man måste ta risker i livet."
"Jag är vid hans sida, var han än är", säger nyhetsankaret.
- Hallå? - Hej! Kan vi prata?
- Ja. Allt bra? - Har du tid?
- Självklart. Jag har två minuter. - Det räcker inte.
Nej, men berätta. Vad är det?
Nej, men jag är...
Jag kan inte sluta tänka på det, tänka på hela grejen.
Vilken grej?
Alltså... Pjäsen.
Att jag bara gav mig av på det viset, jättefort, och bara lämnade alla...
Jag ifrågasätter det.
Vad ifrågasätter du?
Jag vet att det var rätt beslut-
- för annars hade jag begått ett misstag. Men...
Men å andra sidan...
Regissören är jätteduktig, pjäsen var aviserad...
...och jag bara drog!
Ja... Och?
Inget. Jag ville bara prata om att jag ifrågasätter det hela.
Jag förstår inte vad du ifrågasätter. Hur lyder frågan?
Fråga eller inte, det är inte poängen.
Det är inte svart eller vitt. Förstår du?
Nej, jag förstår faktiskt inte.
Det är avslutat och nu ifrågasätter du det. Jag vet inte längre...
Så när det är avslutat är det slutdiskuterat, även om jag mår dåligt?
Nej, men jag vet inte vad jag ska säga, förutom att du måste släppa det.
Folk överger projekt dagligen. Det gör inget.
Man släpper det och går vidare.
Du är där borta för att återhämta dig, för att vila och läsa manus.
Du har manus att läsa och regissörer som väntar på svar.
Målet är att jobba, ringa tillbaka till folk och återvända stark.
Dessutom var det du som valde att hoppa av.
Det gör inget, men det var också du som valde att vara med. Du, du, du.
Ja, för jag tyckte om det, det var viktigt för mig. Sen bara drog jag.
Kanske för att det inte var så viktigt ändå. Och nu är det som det är.
Du ska betala tillbaka det de har betalat, vilket är ganska mycket.
Affischer, reklam, löner, utebliven inkomst för teatern.
Du har inte betett dig illa, tvärtom.
Ingen tvingade dig att hoppa på det. Förstår du?
Många regissörer vill ha dig i sina filmer, och du ska tacka ja.
Du måste nämligen betala din skuld till teatern.
Det är ingen katastrof om du aldrig är med i en teateruppsättning.
Vem säger att man måste spela teater? Inte jag.
Du är filmskådis, en älskad sådan.
Folk stoppar dig på gatan för att säga det.
Det gör ingenting om du inte spelar teater.
God dag. Ni har fått ett meddelande.
- Tack så mycket. - Ha en trevlig dag!
Hallå?
Hej... Alice?
- Ja. - Det är jag.
- Ja. Ciao. - Allt bra?
- Ja. Och du? - Ja, det är...
- Vad roligt att höra din röst. - Detsamma.
Jag fick ditt meddelande. Stör jag?
- Nej, inte alls. - Okej...
Alltså...
Det är... Jag är glad över att höra din röst.
Detsamma. Så du bor här?
- Ja, jag bor här. - Okej. Hur visste du att jag var här?
En som du på en plats som den här...
- Alla vet. - Och jag som ville vara diskret.
- Hur länge stannar du? - Till slutet av veckan.
På hotellet, efter att vi hade talats vid...
...funderade jag på vad vi skulle säga till varandra.
Jag kom på otroligt intelligenta ämnen, men...
...jag minns dem inte. Jag vet inte var jag ska börja.
- Jag låter dig börja. - Jag har ingen aning.
Inte du heller? Vi har ingenting att säga varandra.
Det var jättekul att ses. Hej då!
Jag var osäker på om jag skulle kontakta dig.
Jag tänkte: "Han kanske inte bryr sig."
- Jag? - Vänta. Sen tänkte jag: "Jag provar."
Varför skulle jag inte bry mig?
Trodde du verkligen det? Jag är jätteglad över att se dig.
- Förbereder du dig inför en film? - Nej.
Nej, jag är här för att...
Jag valde mellan Schweiz och assisterat självmord-
och att komma hit på thalassoterapi.
Jag valde det senare. Jag börjar med det och sen får vi se.
Din tur. Du bor här?
Och...
Berätta om ditt liv. Är du gift? Har du barn? Jobbar du?
- Jag har bott här i tolv år. - Oj!
Tolv och ett halvt, till och med.
De två åren före det, precis efter Paris...
...bodde jag i en liknande stad, inte så långt härifrån.
Sen flyttade vi hit.
- Vi. - Jag bara väntade på det.
Min man och jag.
Jag är gift...
...med Xavier, som är läkare. Vi har varit gifta i tolv år.
- Underbart. - Men vi är ihop sen 15 år.
Och vi har en flicka. Emmy.
- Hon är snart 15 år. - Jaså?
Vi har precis köpt ett nytt hus. Vi har renoverat det en hel del.
Det är mycket kvar att göra, men det är roligt.
Som du hör, är min franska fortfarande dålig.
Nej. Varför...? Du pratar jättebra.
Du bryter knappt heller.
- Jag har verkligen ansträngt mig. - Jo, men noll framsteg, det är otroligt!
Efter 15 år tycker jag att din franska har blivit sämre.
Det är inte sant.
Jag retas bara.
Och piano? Du spelar väl fortfarande?
Ja, det gör jag. Inte som i Paris, för det här är inte Paris-
men det är fortfarande mitt yrke.
Det är lugnt här. Det finns inte så mycket att göra.
Det håller jag med om.
Men vi har naturen, havet... Jag är väldigt lycklig.
Vad bra. Det är toppen.
Har du en bild på din dotter?
Jag har massor.
Helt galet!
- Är pappan rödhårig? - Ja.
Annars har vi ett problem...
Hon är vacker.
Hon är väldigt vacker.
Underbart. Tack.
- Varsågoda. - Tack.
Tack så mycket.
Får jag be er om en tjänst?
- Går det att stänga av jazzen? - Självklart.
Sätt på vad ni vill, zumba, vad som helst, men inte... Jag klarar inte jazz.
- Inga problem. - Tack.
Jag blir helt stressad.
Så där, ja. Tystnad är bättre än jazz.
Åh nej!
Otroligt! Han satte på zumba. Han förstod inte. - Ursäkta mig!
Det är jättehögt dessutom.
Ursäkta, men jag menade inte allvar när jag sa zumba.
Spela vad ni vill, men inte jazz eller zumba.
- Och inte R'n'B. - Jag förstår.
Det går också bra att inte spela nånting.
- Jag ska se om det går. - Tack. Ursäkta.
Urjobbig, som vanligt...
Så där, ja! Jättebra. Perfekt. Tack så jättemycket.
Ser du? Att insistera... Det lönar sig.
Var var vi? Vad pratade vi om?
- Dig. - Mig?
Då så, jag...
Jag...
Jag har det bra, jag med.
Allt är inte bra, men allt är bra.
Det är väl allt.
- Vad är det som inte är bra? - Oj!
Vad är det som inte är bra?
De här, de höga vikarna här.
Grått hår och de här. Du såg aldrig mig i glasögon.
Främst är det allt det.
Att se mig i spegeln på morgonen är deprimerande.
Visst, jämfört med global uppvärmning är det inte så allvarligt.
Det är... som det är.
- Så allt är bra? - Ja, jag ska inte klaga.
Det vore groteskt att klaga, men...
...det gnager likväl.
- Jag vet att du har en son. - Ja. Jules.
- Mår han bra? - Ja, han mår bra.
Han är elva år och går i sexan.
Han är... lite lat.
Jag var likadan i den åldern, så jag låtsas att jag inte är orolig.
Ja... Men han mår bra.
- Du är inte allvarligt sjuk. - Nej, det tror jag inte.
Nu börjar du skrämma mig.
Du har säkert gjort alla test.
- Självklart. Du känner mig. - Ja. Så allt är bra på den fronten.
Ja.
- Fortfarande med samma kvinna? - Ja.
Du gör det du älskar. Inte sant? Du tjänar bra.
Fortsätt. Jag förstår vart du vill komma.
- Allt är bra. - Ja. Du har helt rätt.
Jag hörde att du ska spela teater.
När jag läste det, blev jag väldigt glad.
Jag tänkte: "Wow! Han vågade. Han gjorde det."
Din filmkarriär går bra. Du hade kunnat stanna i din komfortzon.
Men nej. Så...
Jag kan bekräfta att allt är bra.
Ja, allt känns mycket bättre efter att ha lyssnat på dig.
Du borde ingå i behandlingen. Thalassoterapi och du.
Ett komplett paket.
Nästa gång du känner att ångesten dyker upp...
- Innan Schweiz, ring mig. - Okej.
Innan Schweiz ringer jag dig. Det låter bra.
Så när jag tänker på Schweiz, tänker jag på dig, på Italien.
Det kommer att förändra allt.
Njut av dagarna du har kvar... Det var jätteroligt att ses.
Det var trevligt, men för kort!
Bravissimo! Gör du fortfarande roliga bilder?
Det har jag kvar från dig. Och din köttfärssås!
I morgon är det uppehåll i 30 minuter. Om du vill på tur...
Är inte 30 minuter för mycket för alla sevärdheter?
Vi kan gå långsamt.
Vet din man att vi var ihop?
Nej.
Han vet att jag var med en som knäckte mig.
Men... om det var du eller nån annan, det kvittar.
Dessutom gillar han inte dig som skådespelare.
Tänk dig då om han visste-
- att det var på grund av dig som han skrev ut antidepressiva åt mig.
Ville du träffa mig för att berätta det?
Det är möjligt.
- Vad tänker du? - Vad jag tänker?
Ärligt talat förstår jag inte riktigt.
I slutändan träffade du en person som är... bra.
Han gillar inte mig, men han är en bra man.
Ni har en underbar dotter.
Du är lycklig med det du gör. Ni har ett nytt hus.
Du är tillfreds.
Så jag är osäker på vart du vill komma genom att säga så.
- Det kanske var meningen. - Om det passar dig, så... Fortsätt.
Nej, inte alls. Jag bara upprepar det du sa till mig i går.
Jag gjorde vad jag kunde.
För dig kanske det var meningen.
När du började bli framgångsrik kanske det var lättare-
- kanske till och med sexigare, att dejta en kvinna som din fru-
- en väldigt framgångsrik kvinna, väldigt söt, väldigt stark-
- än att vara med en nolla som jag, som inte lyckas.
En nolla som du som inte lyckas?
Tror du att jag tänker så om dig? Att jag tänkte så när vi gjorde slut?
- Inte vi, du. - Okej, visst.
- Det var du som gick. - Okej, när jag gick.
Men lägg inte orden i munnen på mig.
En nolla? Det har jag aldrig sagt, inte ens tänkt det.
Om det är det du tror, är det nåt helt annat.
Och ja, det stämmer, jag försökte inte...
...ta reda på hur du mådde, var du var, vad du gjorde, med vem.
Du kan kalla mig skitstövel och fegis, vad du vill.
- Jag ber om ursäkt. - Lätt att säga efter 16 år.
Men att håna dig och ditt jobb? Aldrig!
Visa mig din ursäkt.
Jag ber om ursäkt.
Är det allt?
- Är det din ursäkt? - Ja.
Då får vi ta om det.
En andra tagning, men... försök att göra den andra glad.
Mer känsla, mer uppriktigt.
Gör det.
Alice, jag ber verkligen om förlåtelse. Det gör jag.
Tack.
- Får jag ställa en sista fråga? - Ja, varsågod.
- Om en skitstövel... - Ja?
...skulle bjuda dig på middag i kväll för att be om ursäkt-
skulle du då tacka ja?
Jag skulle ha svarat: "Gärna!" Men...
...i kväll kan jag inte.
Och om han, förutom att vara en skitstövel, även är envis-
- och bjöd ut dig på middag i morgon kväll?
Då skulle jag än en gång säga: "Gärna!"
Men jag kan inte då heller.
I morgon ska min goda vän gifta sig, en vän som även tycker om dig.
Jag har berättat för henne om dig.
Det är viktigt för henne att jag kommer.
Din man vet ingenting om mig, men det gör dina vänner?
En vän, och inte vilken vän som helst.
Men kanske i övermorgon?
I övermorgon är jag inte kvar.
Men då så, då var det så det skulle bli.
Skål!
Nu när ni vet var vi bor, kommer ni på besök.
Måste vi ringa innan?
- För huset! - För oss!
Och för oss.
- Och för er dotters födelsedag! - Ja, det med. Tiden flyger iväg.
En annan anledning för oss att träffas...
Jag vet inte om hon har en pojkvän. Har Emmy en pojkvän?
- Nej! - Där ser du? La mama säger nej!
- Lyssna på la mama. - Skämt åsido.
Jag ville även diskutera Claires förslag.
Jag ville diskutera det innan jag pratar med kommunstyrelsen.
Jag har funderat jättemycket på det. Det har snurrat runt i mitt huvud.
Det är en jättebra idé.
Den är väldigt intressant och jag delar fullt ut värderingarna.
Att ta Anne de Poudoulec-
- som är viktig för området sedan 1400-talet, och säga:
"Den unga kvinna som ska spela henne i årets parad"-
"föreslår vi ska vara svart."
Jag tycker att det är ett starkt budskap. Ledsen, men...
- Förlåt. - Det är väldigt starkt.
Samtidigt undrar jag om det inte är för riskabelt.
Jag håller med Xavier om att det är riskabelt och att det kan splittra.
Samtidigt, och det vill jag understryka, förstår jag dig, Claire.
Det är inte bara tomma ord. Jag har funderat på det hela helgen.
Det är det som är intressant med det här, att starta en debatt...
Jo, men problemet är...
Jag är rädd för att vi inte startar en debatt, utan blir anklagade för...
- Hej! - Hej! Allt bra, älskling?
- Ja, och du? - Ja. Stör jag? Vad gör du?
- Jag läser. - Manus?
Ja.
- De är sådär. - På vilket sätt?
Jag vet inte. men samhällssatiren...
...den är inte särskilt rolig.
Jag förstår inte riktigt var samhällssatiren är-
- men det är nog inte så viktigt, för ingen kommer ändå att bry sig.
Dialogen är... helt omöjlig.
Och kriminaldramat... Jag slutade läsa halvvägs-
- för då hade jag redan listat ut slutet. Det gillar jag inte.
Vad handlar den om?
Om en kille som har ett handikappat barn-
och som upptäcker efter ett tag...
...att sonen råkade ut för en olycka-
- för att hans exfru hade... Alltså, det var nånting som hände.
Den är förutsägbar och tråkig.
Jag har inte läst det, men du lägger inte ner din själ i det.
En man med ett handikappat barn...
Jag vet att du kommer att säga att regissören är ytlig-
men han är otroligt skicklig.
Det kommer att likna en serie och säkert bli otroligt bra.
Och när du har gjort det-
- överraskar du publiken med samhällssatiren-
som tydligen ska vara vänstervriden.
Det är idiotiskt, men kan vara bra inför Cesargalan.
Det är så du måste se det.
Rätt strategi är kriminaldramat och sedan samhällssatiren.
Det här är min vän som känner till dig...
Då så...
Jag vill tala med dig om dig.
Jag börjar med en lätt fråga:
- Hur gammal är du? - Sjuttioåtta.
Jag börjar bli gammal.
Har du alltid bott här?
Nej. Fram tills jag var 18 bodde jag i Vannes.
Sen mötte jag min make.
Vi fick barn ganska snabbt. En flicka.
Sen flyttade vi hit.
- Jag jobbade på posten. - Vad gjorde din make?
Han jobbade på skatteverket.
Och sen-
- två år efter att min dotter föddes, fick vi en son och jag slutade jobba.
Och två år efter det fick vi ytterligare en son.
Så om jag har förstått det rätt, hade du tre barn som 22-åring.
Ja.
Hur hade du det med din make?
Han var snäll, så det gick bra.
- Älskade du honom? - Det var ingenting jag funderade på.
Han var snäll och arbetade hårt, vilket var viktigt.
Min pappa var väldigt våldsam.
Med min make var det trevligt. Han var en trevlig man.
Dessutom tyckte min mamma om honom, vilket jag tyckte var bra.
Rent fysiskt...
...var han inte min drömman.
Men då vi hade det bra ihop-
funderade jag inte nämnvärt på det.
Det var normalt, som för alla andra på den tiden.
Jag ska ställa en fråga-
- som du inte behöver svara på om du inte vill.
- Ja. - Det är en lite mer intim fråga.
Var det svårt för dig att dela säng med din man?
Om han ville röra dig, till exempel?
Samma där. Jag funderade inte så mycket på det.
Jag tror att...
Det var ingenting som jag såg fram emot-
- men gjorde det eftersom det var en del av äktenskapet.
Men samtidigt så...
Jag tittade inte på andra män.
Jag var mer intresserad av den andra sidan.
Resultatet blev att jag nöjde mig med situationen-
för på den tiden var det inte...
Det var inte normalt att titta på kvinnor.
Vad var det som gjorde att det en dag var möjligt?
Min make blev allvarligt sjuk.
Han dog, 58 år gammal. Och sen...
Efter det var det jag som...
Jag blev sjuk strax efteråt.
Jag trodde inte att jag skulle bli frisk. Det var rätt allvarligt.
Och då började jag fundera och tänkte:
Jag var inte ärlig mot mig själv...
...som höll det hemligt.
Jag var inte ärlig mot mina barn och min familj.
Dessutom kände jag att jag...
...inte borde se det som nåt onormalt.
Det fanns andra kvinnor som var det-
- och det var en del av livet för vissa personer.
Och... till slut lyckades jag medge det för mig själv.
När jag sen kom...
...hit där jag bor nu, träffade jag Gilberte och insåg...
...att det var nåt mellan oss.
- Jaså? - Ja.
Är det äkta kärlek du känner för Gilberte?
Ja. Jag kan säga att jag har fått uppleva...
...äkta kärlek, ja.
- Du är väldigt vacker. - Vad sa du?
Du är väldigt vacker.
- Jag tittar på dig och... - Det får stå för dig. Jag...
Väldigt, väldigt vacker. Som en blomma. Ett blomma.
En blomma. Vilken?
- En ros. - En ros.
Jaha.
- En rosa ros. - Det var väldigt snällt sagt.
Jag är rörd över det du sa, men samtidigt...
Jag vet inte vad jag ska säga. Så, tack ska du ha.
För all del.
Nå, hur gick bröllopet. Frågetecken.
Supertrevligt? Och du?
Supertrevligt!
Jag hade velat presentera dig för Lucette och Gilberte.
Det hade varit roligt, kommatecken-
men jag åker i morgon, punkt.
Varför inte i kväll?
Vad ska du säga till din make-
som inte gillar mig, frågetecken.
Han är inte här... Kommunstyrelsemöte.
Jag blir lite rädd.
- Farväl. - Ja...
Arrivederci.
Kom...
Och hans lopp i Alperna, det kan inte jag göra. Det klarar jag inte.
Jag är inte alls på hans nivå. Han sysslade med friidrott som ung.
Om det är för att anmäla mig och sen inte klara det...
Jag skulle framstå som en idiot.
Han ökade ju farten konstant!
Han tränar säkert hela tiden. Jag sa till honom:
"Det här är inte roligt. Du är snabbast. Och?"
Nåväl... Det luktar gott.
Jag tar en dusch.
Emmy! Jag tar en dusch, sen äter vi.
Ursäkta mig.
Det står att fisken är gjord på Ikejimesätt. Vad är det?
Att vi får fisken levande-
och dödar dem på plats med en spik.
Vi håller i fisken och sticker den strax ovanför ögonen.
Fisken dör direkt.
Det är väldigt humant, för fisken lider inte som den gör på båtar.
När fisk fångas är de kvar länge i näten och kvävs till döds.
Vi dödar vår småfisk med en annan metod.
Vi för in en knivsegg genom gälarna.
Då går kniven igenom huvudet.
Fisken dör direkt utan att lida. Det är faktiskt helt otroligt.
Smaken är utsökt. Ni har aldrig smakat nåt liknande.
Vill du prova?
Jag tar vegetarisk couscous.
Nu blev jag besviken. En vegetarisk couscous till damen.
Ni övertygade verkligen henne. Jag provar gärna.
- Bra val. - Tack.
- Jag älskar era filmer. - Det var snällt sagt. Tack.
- Ni är min favoritskådespelare. - Tack så mycket.
Jag älskar alla era filmer. Nästan alla.
De senare lite mindre. De två sista.
Jag fick intrycket av att jag hade sett det förut.
- Sett det förut? - Ja, men det var förmätet sagt av mig.
- Jag kan bättre. - Nej. Det är en ära att ha er här.
Jag känner mig hedrad. Nu ska ni få vara i fred.
Skål! För mina senaste filmer!
- Vad är det? - En liten visa.
- En liten visa... - Ja. Den är ingenting särskilt.
Jag lägger mobilen bredvid pianot...
- Är den din? Har du komponerat den? - Ja.
- Ljudet är inte så bra. - Det gör ingenting.
Underbar.
- Det är ingenting särskilt. - Jo, den är underbar.
- Jag vet inte. - Jo, den är sublim.
Tack.
- Vad snäll du är. - Nej, jag är inte snäll.
Det handlar inte om att vara snäll.
Jag säger det för att jag tycker att den är underbar.
Vad är det?
Allt det där finns bara i min telefon.
Och i mitt huvud.
På små pappersark, men dolt inom mig.
E basta.
- Varför säger du så? - Jag vet inte.
Men ingen får höra det.
Och det är mitt fel.
Jag har grävt ner mig i en grop. På egen hand.
Till och med här...
Jag ångrar inte att jag flyttade hit.
Jag ångrar att jag inte gav mig av igen.
Det ångrar jag.
Men jag fick min dotter och...
Jag gjorde det bra.
Men jag...
Jag kan...
Jag kan inte uttrycka mig. Förstår du?
Jag hade många...
Jag vet inte... Ideal...
Men allt förblev dolt inuti mig.
Djupt inuti mig.
Men det är mitt eget fel.
Jag tycker att det är normalt att du lämnade mig.
Så kan du inte säga. Så är det inte.
Jo, så är det.
Det finns människor som du och människor som jag.
Och jag är så här.
Vad är det?
Varför åkte du inte hem i går?
- Jag... - Varför?
Det bara blev så.
Men en dag ger du väl dig av?
- Eller hur? - Ja.
Vad är då tanken med det här?
Det här är ju inte viktigt för dig.
Du återvänder till ditt fina liv. Ditt toppenjobb.
Livet är lätt för dig.
Du tar, du ratar, du ger dig av.
Vill du att det ska sluta så här?
Jag vet inte. Kanske.
Är du medveten om...
..att det du gör är väldigt mörkt?
Livet är sånt. Ibland är det mörkt. Väldigt mörkt.
Alice, det är jag.
Jag vet inte om du kommer att lyssna på det här eller inte-
- men jag visste inte vad jag skulle svara när du frågade-
varför jag inte hade åkt hem.
Jag vet inte om jag kan svara på den nu heller-
- men det var uppenbarligen en dålig idé, väldigt dålig, att inte åka.
Men den här gången tänker jag inte vänta 15 år på att be dig om ursäkt.
Så snälla, förlåt mig.
Förutom det ville jag berätta för dig-
- att jag inte ska vara med i pjäsen. Jag drog som en äkta loser.
Det gjorde jag för att jag... är rädd.
Rädd för att göra fel. Rädd för att inte hålla måttet.
Rädd för att inte bli omtyckt.
Inte särskilt glamoröst, men så är det.
Jag är framgångsrik med mina filmer, min lilla fanklubb-
men jag är en helt vanlig kille.
Jag ville bara säga det innan jag ger mig av-
för att vara lika ärlig som du.
Farväl, Alice.
Tusan också! Min bil lade av framför ditt hotell.
- Ciao. - Ciao.
Allt bra?
Jag tänkte att vi för en gångs skull-
borde skiljas åt på rätt sätt.
Det var kul att se dig igen.
Jag är glad över att jag vågade.
Allt var bra.
Det lär inte underlätta mitt liv, men...
Jag ångrar ingenting.
Det var verkligen en tillfällighet.
Men... Det var det inte alls.
Det var organiserat.
Jag tänkte att du en dag skulle behöva lite thalassoterapi, så...
Jag flyttade hit. Jag hittade en man, fick ett barn.
Och byggde ett hotell.
Det krävdes mycket för att få återse dig.
Lova att aldrig mer komma tillbaka hit.
Okej?
Översättning: Mia Lindhagen Oneliner