Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A SIKERES LÚZER TITKA
Nos, hölgyeim és uraim,
az imént demonstráltam,
hogy együtt nagy dolgokra vagyunk képesek.
Sokkal hatékonyabbaknak kell lennünk.
Az informatikusokkal bátorkodtam kifejleszteni egy alkalmazást.
Egy olyan appot, ami csökkenti a vállalati kiadásokat.
Látom az arcán, hogy azon tűnődik, miféle kiadásokról beszélek.
Nézzenek körül! Mit látnak?
- Dolgozókat. - Dolgozókat, ugye?
És még mit?
- Kiadásokat. - Kiadásokat. Pontosan, uram.
Ezzel az alkalmazással csak egy kattintásra leszünk egymástól.
Mi itt leszünk, ők pedig otthon.
Ez jót fog tenni a produktivitásunknak és a hatékonyságunknak.
E-mailben már tájékoztattam önöket.
Ha jóváhagyják a javaslatomat,
továbbfejlesztjük ezt az alkalmazást és a többit is, ami tervben van.
Gilberto Ordoñez telefonált. Találkozót kért.
Kösse össze a fejlesztői részleggel!
Az öregdiákok egyesülete meghívta a hétvégi ebédjére.
Nem megy. Már elígérkeztem a mérnökök klubjába.
A Kereskedelmi Kamara időpontot kért öntől.
Fél órát kapnak, írja be valahová!
Az édesanyja beszélni szeretne önnel.
- Majd írok neki. - Telefonhívást kért.
Felhívjam önnek?
Emlékszel Gustavóra, a Csillagra?
Nem is tudom. De rémlik valami.
Egy újabb srác az utcánkból.
Gyerekkorodban barátok voltatok.
Hagyjuk ezt! Mi van vele?
Elvesztette az állását.
Adhatnál neki munkát a cégednél.
Mégis mit tudna itt csinálni egy magafajta alak, anya?
Nem tudom. Felszolgálhatna kávét.
Mosdót takaríthatna. Csak akad neki valami munka!
Jó fiú.
Jó fiú?
Ha az lenne, akkor nem lenne munkanélküli.
Nincs igazam?
Miguel, én soha nem kértem tőled semmit.
Anya...
Hát jó.
Oké, add át neki, hogy jöjjön be az irodámba! De tisztáznék valamit:
nem ígérhetek semmit.
Rendben van.
Anya, ne felejtsd el, hogy egy hét múlva lesz az esküvőm!
Ha már itt tartunk, gondolkodtál azon, amit mondtam neked?
- Mivel kapcsolatban? - Hogy meghívhatnád a régi barátaidat.
Már nem a barátaim, anya.
Évek óta nem láttam őket.
Hát, most láthatnád őket.
De nem szeretném.
Most leteszem, anya. Indulnom kell az egyetemre.
- Na jó, szia! - Szia!
Mi a vállalati létszámleépítés első lépése?
Egyszerű.
A nagy képet nézzék! A makroperspektívát!
Összpontosítsanak azokra a tényezőkre, amelyek sikerhez vezettek,
amelyek előrevitték a vállalatot! Ennyi.
Végül pedig mit tegyünk?
Válaszoljunk a következő kérdésre: "Mi fontosabb?
"A vállalat vagy a humán tőke?"
Hát a vállalat.
Beszéltem apával. Hajlandó befektetni az app fejlesztésébe.
Tényleg?
Kösz, drágám, de...
Jobb különválasztani az üzletet és a magánéletet.
És már vannak befektetőim. Ne aggódj!
Na de össze fogunk házasodni.
Ami az enyém, az a tiéd lesz.
Tudom, de nem az apád miatt veszlek el.
Tudod?
Beszéljünk inkább az esküvőről!
Még rengeteg teendőnk van, és nem szeretek improvizálni.
Oké. Megnézted a fotókat a virágokról, amiket átküldtem?
- Itt vannak. - Melyik tetszik?
Hadd lássam!
Halló!
Hogy van, uram? Jó reggelt!
Príma!
Köszönjük a bizalmát! Nem fogja megbánni.
Ha megengedi, az irodámban minden vonatkozó anyagot megmutatok...
Igen, uram, cash-flow. Pontosan.
Viszonthallásra! Rendben.
Ez az!
Manapság nem könnyű sikeresnek lenni.
Csirió!
Globalizált világban élünk.
Egy olyan világban, melyben óriási a verseny.
Egy olyan világban, amely tele van lehetőségekkel,
de olyan emberekkel is, akik ezekért a lehetőségekért versengenek.
Emiatt muszáj gyors sikereket elérnünk.
Talán a legértékesebb dolog, amire mindenki vágyik, az az idő.
Ezért fontos kifejlesztenünk magunkban a nyertes hozzáállást.
A siker elérésének lehetősége
bármikor megadatik számunkra.
És a legrosszabb, amit tehetünk,
az az, ha hagyjuk, hogy kicsússzon a kezeink közül.
Pedig az a lehetőség talán nem tér már vissza.
Soha többé.
Mizu, Miguel pajtás?
Hát nem köszönsz nekem?
Ejha!
Hogy neked milyen nagy céged van!
- Mi van, hát nem emlékszem rám? - Nem.
Gustavo vagyok, a Csillag, megvan?
A csávó, akinek jó a stílusa.
Ancid mesélt a melóról, úgyhogy...
én megjelentem. Mi lesz a dolgom?
Emlékszel Szépfiúra? Lópezre?
Mobiltartozékokat árul a boltjában a tó mellett.
Két évig volt házas.
Ne mondd el senkinek, de elvált a feleségétől,
és hazaköltözött, hogy gondoskodjon a beteg anyjáról.
Nem. Én vagyok az apjuk, jogom van látni őket.
Miriam, azért nem küldtem neked pénzt, mert most nem megy a szekér, de...
Miriam, tudod, milyen jó szándékú vagyok.
Baszd meg! Hiányoznak a gyerekeim!
Mi a bajod? Gazdag pasid van!
Halló! Miriam!
Említettem a kis Oscart. Rá emlékszel?
Oscar, tudod!
Szabadúszó könyvelő.
Van egy 12 éves gyereke, aki pont úgy néz ki, mint ő.
Nagyon viccesek együtt.
Nem, ez nem igazságtalan.
Nem szabadna füvezned az iskolában.
Pontosítok:
te még túl fiatal vagy ahhoz, hogy füvezz az iskolában.
Vicente marketingesként dolgozik.
Ő még nem nős.
A kampánynak az a célja, hogy a fogyasztók úgy érezzék:
a tetvek elleni harc összekovácsolja a társadalmat.
Nem számít, gazdag vagy-e, vagy szegény.
Társadalmi háttérre való tekintet nélkül minden gyermeket érint ez a probléma.
Ha nem vesszük komolyan,
súlyos közegészségügyi probléma lehet belőle.
Még mindig az apja házában lakik, nyugodjék békében!
Jól keres, de nehéz lehet hosszú éveken át egyedül élni.
Emlékszel Manrique-re, a Dagira?
Ő volt a kapus.
Vele minden oké.
Egy készételgyártó cégnél dolgozik...
- Egy pillanat! - Jó, csak nyugodtan! Én megvárlak.
Rendben.
Mi a helyzet?
Itt vannak?
Jó, kísérje őket a tárgyalóba!
Ha mindenki ott lesz, hívjon fel újra!
Igen, mutassa meg nekik a becsléseket!
Rendben.
Te aztán elfoglalt vagy, cimbora!
Igen, úgyhogy térjünk a lényegre!
Jó, rendben. Csapjunk a lecsóba, ahogy mondják!
Az a helyzet, cimbora...
hogy munkanélküli vagyok.
Munkahelyet keresek.
Anyukád szólt, hogy hozzak önéletrajzot.
Főnök!
Nem látok itt semmit.
- Ott van pedig. - Van itt egy papír, igen,
na de...
Nincs semmi információ.
Feltehetek egy kérdést?
Persze, hisz barátok vagyunk, emlékszel?
Mit csináltál egész idő alatt?
Éltem, mint bárki más.
Én erről beszéltem.
Ja, hogy erről!
Nagyon szeretlek, anya, de megkérnélek valamire:
soha többé ne küldj be hozzám még egy ilyen alakot!
Merő időpocsékolás,
és kínos helyzetbe is hozol vele.
Miguel, biztosan tudnál találni neki valami munkát.
De ez a fazon...
Egész nap a strandon henyélt meg raketballozott.
Képtelen lenne alkalmazkodni a szokásos munkakörülményekhez.
Jó fiú.
- Beszélj vele! Biztos vagyok benne... - Nem.
Hiába is beszélnék vele, anya.
Ne küldj még egy ilyen fazont az irodámba!
Most el kell intéznem egy fontos hívást.
Dolgom van. Később felhívlak.
Nem felejtettél el valamit, fiam?
Micsodát?
Boldog születésnapot kívánni nekem.
Úgy sajnálom, anya!
Ne haragudj! Tudod, hogy nem bírom megjegyezni a dátumokat.
Az esküvői teendőkkel meg a munkával van tele a fejem.
Megbocsátok, de csak egy feltétellel:
ha eljössz este az összejövetelre, amit szerveztem.
Persze, anya. Elmegyek.
- Jól van, fiam. - Oké.
Puszillak!
Nem veszi fel.
Miguel biztosan mindjárt visszahívja.
Nyugalom, Mónica!
Később biztosan beesik. Ne aggódjon!
Hát, azért elég késő van.
Ne piszkálj!
Szerintem tudunk még várni egy kicsit.
Ha nem jön, elénekeljük a Boldog szülinapot.
Hisz ezért jöttünk, nem igaz?
Jól van.
- Iszom egyet. - Én is.
Tudjátok, mi hiányzik még Miguelen kívül? A lányok.
Miért nem hoztátok el a párotokat?
Vicky elutazott Bugába az anyjához.
Értem. És a ti párotok?
Szedjétek össze magatokat!
Repül az idő, így egyedül fogtok megöregedni.
Jobb ma egy veréb, mint holnap egy rossz partner.
Isten különben is igazságtalan.
Nincs fejlemény az eladólánnyal kapcsolatban, Vicente?
Nincs, Mónica. Most amúgy is lekötnek a tetvek.
Tudjátok mit, srácok?
Énekeljünk egyet, vágjuk fel a tortát,
és hajtsunk fel pár italt!
Ha Miguel eljön, rendben van. Ha nem, hát bánhatja.
Boldog szülinapot
Boldog szülinapot, Mónica
Boldog szülinapot
De drágák vagytok! Várjatok!
Kívánok valamit.
Már tudom, mi legyen.
Bassza meg!
Három nem fogadott hívás anyától.
Mit akarhatott?
Meghívott a szülinapi bulijába, de nem mentem el.
A hangpostát hívta...
Egyből a hangpostát kapcsolja. Picsába!
Nyugi már! Holnap veszünk neki ajándékot, és elvisszük neki.
Probléma megoldva.
Ne aggódj!
"Az esküvő után Mianmarba utazik a pár.
"Ott fogják tölteni a mézesheteket.
"Azután a város északi részén fognak lakni,
"bár azt fontolgatják, hogy Miamiba költöznek."
Szóval...
- Ti kaptatok meghívót az esküvőre? - Nem, és te?
Még szép, haver!
Komolyan?
Te tényleg ilyen naiv vagy?
És hol van ez a Mianmar?
Régen Burmának hívták.
Még mindig nem tudom, hol van.
Délkelet-Ázsiában, haver.
- De szép? - Úgy tudom.
Látod, Dagi? Te Melgarba vitted Vickyt nászútra.
Miguel Mianmarba viszi a nejét.
Ki se mozdultunk a szobánkból. Melgar nagyon is jó volt.
- Sőt... - Ne, haver, nem akarjuk tudni!
Ne hencegj már, ember!
Szió, srácok! Még találkozunk.
Ne menj el, Yadira! Kezd érdekes lenni.
Veszik a síkosítót?
Mint a cukrot. Ezért vagyok kimerült.
Dagi, szólj Vickynek, hogy hívjon fel!
Átadom neki.
Még mindig várom a marketinges munkát, amit ígértél, Vicente.
Ne haragudj, Yadira! Ez roppant kínos.
El voltam havazva.
Nagyon sajnálom.
Nagyon türelmes nő vagyok. Minden tekintetben.
Érted? Csak egy szavadba kerül.
Bármikor, bárhol.
Csaó, fiúk!
Szia!
"Bármikor, bárhol."
Vicente ecsém, ez a lány rád van gerjedve!
Nagyon bejössz neki. Odavan érted.
Yadira?
Nem, haver! Dehogy!
Nem az esetem.
Túl...
rámenős, nem?
Miért vagy ilyen igazságtalan, Istenem?
Hölgyem, már harmadszor hívom a bankot!
Könyörgök, ne kapcsoljon megint várakoztatásra...
Még ma beszélnem kell az igazgatóval!
Igen, már kerestem a mobilján,
de nem veszi fel!
Nem! Megmondom, mi lesz.
Ezt most azonnal megoldja, hölgyem, vagy másik bankhoz viszem a pénzem!
Világosan beszéltem?
- Miguel Benítez! - Igen?
Letartóztatom pénzmosás és bűnszövetségben való részvétel miatt.
Jól van. Csak nyugalom!
Édesem!
Drágám!
Akármilyen közhelyes is ez,
hisz hazánkban mindenki másra keni a felelősséget,
a fiam ártatlan volt.
Az volt az egyetlen bűne, hogy nem kérdezte meg,
honnan van pénze a "befektetőinek".
Elítélték.
Három év börtönt kapott.
Minden vagyonát elkobozták.
Hiába kért segítséget az előkelő barátaitól,
hátat fordítottak neki.
Fel sem vették neki a telefont.
HÁROM ÉVVEL KÉSŐBB
Még a menyasszonya sem, akit elvenni készült.
Amikor kiszabadult,
már odavolt a hírneve.
Összetört.
Semmije sem maradt.
Magával cipelte a börtönbüntetése terhét.
Micsoda baromság!
Ha igaz lenne, tudnék róla.
Nem, Dagi, nem tudhatjuk,
mert az ő kezükben vannak az eszközök.
Egy pillanat! Mit mond a szakértő? Van itt egy szakértő.
Árulom és nem gyártom a mobilokat.
Lefelé teszem le a telómat a mosdóban.
Megfigyelnek minket,
és arra használják az információkat,
hogy elnyomjanak minket. Benne van a kiáltványban. Itt.
- Már megint kezdi! - Egy pillanat!
Itt is van. Lássuk csak!
Hűha!
Most magadra hagylak, pihenj csak!
Tudod, hogy itt mindig otthon leszel, ugye?
Fel a fejjel, fiam! Most új életet kezdhetsz.
Isten hozott itthon!
Koccintani szeretnék
a sok pozitív dologra, ami velünk történt.
Tati és Gabi eljegyzésére.
Luigi előléptetésére. Gratulálok!
És a csodás közös életünkre.
Igaz.
Egészségetekre!
Úgy jutottam be, hogy a biztonsági őr emlékezett rám.
Vagy inkább a borravalóra, amit kapni szokott tőlem.
Mit keresel itt?
Tegnap engedtek ki. Látni akartalak. Egyszer sem látogattál meg.
Miért nem vetted fel a telefont?
Szerinted?
Átvertél minket, és majdnem apát is bajba keverted.
Nem, én ártatlan vagyok. Engem vertek át. Te is tudod.
Nem tudok semmit. Tégy meg egy szívességet!
Hagyj békén!
Nem tudod, mennyit szenvedtem,
és mibe került megszabadulnom a stigmától, hogy egy bűnözővel jártam!
Ne gyere ide, hogy újból elcseszd az életemet!
Miguel?
Hát igaz a hír.
Visszatértél.
Gyerünk, ez az!
Vicente, szerezd meg a labdát! Gyerünk!
Vicente!
Oscar! Mindent bele!
Könyörgök!
Sosem nyernek.
Úgy látom, ez nem zavarja őket.
Hát nem.
Minket jobban zavar, hogy a pályán látjuk őket.
Ez jó volt!
- A csapat neve Western Blue. - Miért?
Dagi találta ki. Jól hangzik.
Ez az! Szép!
Tíz éve érték el a legjobb eredményt, a döntetlent,
de csak azért, mert a háztartási boltosok csapata öngólt lőtt.
Tíz éve?
Legalább jól érzik magukat. De tényleg. Ez a fő, nem?
Gyerünk!
Hajrá, Western! Igen!
Hajrá! Sikerülni fog!
Western Blue!
Lőjetek gólt!
Ti itt folyton csak sült csirkét esztek?
Nem.
Pizza meg hamburger is van.
És sült rizs. Azt imádom.
Készételeket veszel.
Miguel, tudod, hogy nem tanultam meg főzni.
Utálom a tűzhelyet meg a fazekakat.
Unalmasak.
Láttam, beszéltél Vickyvel.
Mesélt a Western Blue-ról, és...
Még mindig helyes, nem?
Mintha megállt volna az idő.
Évekig várt rád az a lány.
Azt hiszem, végül tudomásul vette, hogy nem jössz már vissza.
Nem bűntudatkeltésből mondom.
Végül Dagiba szeretett bele.
Boldogok együtt.
Remélem,
hogy együtt is maradnak.
Nem baj, ha itt hagylak?
El kell mennem.
Semmi gond.
Mindjárt jövök.
- Egy. - Kettő.
- Három. - Négy.
Öt.
Oké.
- Én vagyok a kapitány. - Nem.
Mizújs, Miguel?
Helló!
Mizújs?
Mizu, Miguel pajtás?
Hiányzik egy srác a csapatból.
Vihogi nem mondta biztosra.
Nem állsz be helyette?
Nem lehet, mert...
fontos elintéznivalóm van.
- De kár! - Oké.
- Majd máskor. - Szia!
Vigyázz magadra!
Szia!
Hiú és hazug.
"Fontos elintéznivaló". Marhaság.
Még a börtön sem tanította alázatra.
MBA-diplomám van nemzetközi üzleti menedzsmentből.
Több mint tízéves tapasztalatom van
technológiai fejlesztések
és kockázatelemzés terén.
Persze, de hallgass meg...
A régi szép idők emlékére!
Dehogy!
Hogy gondolhatsz ilyet? Ugyan kérlek!
Nem baj, ha keveset keresek. Alulról indulok,
ha kell, így nem érhet a vád, hogy protekcióval vittem sokra.
Mi lenne, ha holnap bemennék az irodádba, és...
Persze. Nem, dehogy!
Teljesen megértem.
Azért köszi!
Kinyomta a telefont a rohadék!
Felejtsd el azt a népséget!
Sosem voltak a barátaid.
Muszáj tennem valamit, anya.
Munkát kell keresnem. Nem maradhatok egész életemben...
Anyád házában, nem igaz?
Pontosan! Mások a szükségleteim, az életmódom,
mások a teendőim.
Hát pedig ahogy elnézem,
hozzá kell szoknod ezekhez a dolgokhoz
- és ehhez az életmódhoz. - Igen.
Igen, már látom is magam előtt,
hogy be vagyok zárva egy középszerű irodába,
ahol középszerű munkát végzek, ráadásul egy középszerű főnöknek.
Ugye? Vagy olyan leszek, mint a régi haverok. Érdektelen lúzerek!
Focizással töltik az idejüket, mi?
Nem! Sört is vedelnek, és elhíznak, mint José.
Ráadásul megünneplik a vereséget!
Nem! Ez egy unalmas élet! Ebből én nem kérek! Nem!
Eláruljak valamit?
Az az élet, amit te unalmasnak tartasz,
sokkal igazabb,
mint amilyen a te fényes életed volt, mielőtt összeomlott!
Mellesleg sosem láttalak akkor boldognak.
Dolgozni szeretnél?
Saturia asszony eladót keres a boltjába.
Nem ilyen munkáról álmodtál, az biztos!
De a munka az munka.
Furcsa volt újra látni Miguelt.
Az anyja házában volt.
De őszintén,
még különösebb volt megpillantani Saturia asszony boltjában.
Úgy nézett ki...
mint aki feladta, és elfogadta a vereséget.
Pedig korábban hírből sem ismerte ezt a szót.
De...
ahogy mondják,
az élet tele van meglepetésekkel.
Szia!
- Hogy vagy? - Jól.
- Hogy megy az üzlet? - Megyeget.
Oké. Öt üveg ásványvizet kérnék.
Öt üveg ásványvizet. Rendben.
A csapatnak hamarosan meccse lesz.
Zárd be a boltot, és gyere el!
A főnököm nem örülne neki.
Ő elutazott. Amúgy mindig bezár, hogy megnézhesse a meccseket.
Gyere el! Jó lesz. Menjünk!
A második hely is jó hely.
Hajrá!
Mindent bele, Western Blue!
Most mutasd meg, mit tudsz!
Jaj, ne!
Western Blue!
Most mutasd meg, mit tudsz!
- Aznap játszottuk a legjobb meccsünket. - Igaz.
Nagyon begőzöltek!
Mindenki egymásnak esett.
Még mindig fáj a sípcsontom a rúgásoktól.
Nézzétek, itt!
- A lényeg, hogy szétrúgtuk a seggüket. - Igen.
Te remekeltél a pályán, tesó!
Igen.
Szóval nyertetek?
Vesztettünk 3-0-ra.
Kérdezhetek valamit?
Persze. Csak nyugodtan!
Titeket nem izgat, hogy veszítetek? Nem zavar?
Sosem tűnődtök azon, hogy mi lenne, ha nyernétek?
Manapság nem könnyű sikeresnek lenni.
Globalizált világban élünk.
Egy olyan világban, melyben óriási a verseny. Egy...
Egy olyan világban, amely tele van lehetőségekkel,
de olyan emberekkel is, akik ezekért a lehetőségekért versengenek.
Emiatt muszáj gyors sikereket elérnünk. Miért?
Mert mi a létező legértékesebb és legritkább dolog?
Az idő.
Ezért is tetszik némelyikünknek a "nyertes hozzáállás" gondolata.
Így tudunk koinóniát kialakítani mindennel.
- Ácsi! - Mit kialakítani?
Közösséget.
- Közösséget, már értem. - Oké.
Bárhol, bármikor sikert arathatunk.
De az is igaz,
hogy néha elkövetjük a legsúlyosabb bűnt, vagyis...
hagyjuk, hogy elússzon a lehetőség.
Nem ragadjuk meg.
Mert talán sosem tér vissza többé.
Oscar!
Zárok, Armando. Pá!
Drága jó Miguel!
Akkor máshová megyek veled.
És jól leisszuk magunkat.
Meg kell siratnunk ezt a vereséget.
Nem, én már kivagyok. Zárok.
Részeg vagy. Menj haza, pajtás!
Haza?
Hová haza?
Attól, hogy van fedél a fejünk fölött, még nincs otthonunk.
Az ám!
Jól hallottad.
Mert az otthon...
társaság, melegség.
A családi kör melege. Annak öröme, hogy van kivel osztozkodnunk.
Utálok odamenni!
Tudod, miért?
Mert senki sincs ott.
Azt mondom, senki,
pedig az anyám ott lakik.
Ő ott van.
De olyan beteg, hogy nem lát, nem hall, nem ért semmit.
Megöl a magány, cimbora.
- Jaj, haver! - Tudod, mikor láttam utoljára a kölyköket?
Egy évvel ezelőtt.
Az anyjuk nem enged a közelükbe.
Kidobott.
Boldog egy másik férfival.
Tudod, miért lépett le mással?
Mert lúzernek tart.
Drága jó Miguel!
Ma nem megyek haza.
Nem tudtam, mit tegyek, hát idehoztam.
Jól tetted.
Néha annyira le van törve, hogy nem szabad magára hagyni.
Fiam!
Már vártalak. Holnap lesz José, a Dagi születésnapja.
Vicky grillpartit rendez.
Azt mondod, menjek el? Nem, anya, nincs kedvem bulizni.
Biztos?
Szerintem pedig jót tenne neked.
Boldog szülinapot, drága Dagi
Boldog szülinapot
Gratulálok, drágám!
Ne!
Micsoda szemtelenség!
- Lássatok neki! - Tessék!
Köszi!
- Örülök, hogy eljöttél. - Kösz a meghívást!
Nincs mit.
- Közepesen átsütve szereted? - Kinek tölthetek?
A gondolataimban olvasott, Mónica.
Vicky! Fiam!
Ivóedényeket előkészíteni!
Kösz, nem kérek.
Ne légy már ilyen unalmas! Nézd az arcát!
- Nem iszom töményet. - Igyál! Jobb kedvre derít.
- De... - Hallgass az anyádra!
Különben elfelejtem, hogy már felnőttél, és jól elfenekellek!
- Hát jó. - Világos?
Igen, az elég ciki lenne.
- Ciki lenne. - Hörpintsd fel!
Az én fiam!
Ki kér egy kis töményet?
- De régen ittam utoljára! - Gondolom!
Tök jó fej az anyukád.
Igazi személyiség.
Nézd!
Emlékszel erre a dalra?
Régen imádtunk erre táncolni.
Akárhányszor csak hallottuk.
Amikor még jártunk.
Igen, tényleg!
A régi szép idők, nemde?
Jól mondod.
- Táncolunk egyet? - Nem.
- Légyszi!
Gyere!
- Nem. - Gyere már!
- Jó. - Ez az!
Ez igen!
Ez olyan, mint a bicikli.
Mindig nagyon örül, ha az anyukáddal táncolhat.
Bezzeg ha én kérem fel, szégyenlős lesz!
Szerintem azért, mert egy kerti törpének néz ki melletted.
Na de Miguel! Nekem komolyak a szándékaim!
Ez igaz.
- Ugye? - Igen, ez biztos.
Mindent tálcán kínáltam neki.
Felajánlottam, hogy kulcsot kap hozzám. Melltartót, tangát toltam az arcába.
- Tudjátok, mit felelt? - Mit?
Hogy még mindig egy régi szerelme után fáj a szíve.
Nagyon...
makacs.
- Na, koccintsunk! - Benne vagyok!
Oké.
Mást kell keresnem, és addig is tudod, hová kell nyúlnom.
- Hová? - Magához.
Mire koccintsunk?
- Mindjárt mondom. - Halljuk!
Lássuk csak!
Koccintsunk...
a félbeszakadt szerelmekre!
Ez tetszik. Jó.
Várj!
- Csináljuk rendesen! - Oké.
Kettétört a lapát nyele, elfogyott a piám fele!
- Ez jó volt. Ugye? - Igen.
Így kell ezt.
Miguel pajtás, azt...
Várjunk, hol van Dagi?
Vickyvel van.
Nem, Dagi nélkül nem csinálhatjuk ezt.
De amit Dagi csinál Vickyvel, azt ő nélkülünk is tudja csinálni.
Miguel pajtás!
Azt...
Azt szeretnénk...
- Te mondd el, Gus! - Jó.
- Te mondd el neki! - Jól van.
Miguel cimbora, a csapatunk...
Hallgass ide! Jól figyelj!
Nyerni akarunk.
Azt akarjuk, hogy a Western Blue nyerő csapat legyen.
Te értesz ehhez az egészhez, ezért arra kérünk, hogy segíts ebben.
Miguel pajtás,
azt szeretnénk,
ha megtanítanál minket a nyertes hozzáállásra.
- Hallgassatok ide! - Igen?
Ezennel megígérem nektek,
hogy a Western Blue gólerős csapat lesz,
- sőt, bajnokokat faragok belőletek! - Ez az!
A Western Blue történelmet fog írni, mert mi leszünk az elsők!
- Igen! - Egs!
- A Western Blue-ra! - A Western Blue-ra!
Az után az este után
új fejezet kezdődött a Western Blue történetében.
Mert Miguel úgy állt hozzá, hogy mindent vagy semmit.
Keményen edzettünk.
Nehéz napok voltak azok.
De mindnyájan boldogok voltunk.
Nagy reményeket vetettünk a jövőbe.
Erősebben tekerd! Ez az!
Előre, hátra, előre, hátra!
Előre!
Lábat fel! Gyerünk! Fel!
Klassz a séród, ne aggódj a külsőd miatt!
- Nyugi! - Ne bántsd a sérómat!
A sportolás úgyis szétzilálja. Gyerünk!
Rajta! Állj rá, aztán hintázz előre-hátra!
Lépj nagyobbat!
Még nagyobbat!
Ez az!
Erősítsük az alapokat! Felülés sípszóra!
Egy, két, há'!
Gyerünk!
Ez az!
Megy ez.
- Így tovább! - Nem megy.
Ez az!
Jó, így tovább!
- Gyerünk! - Ez az!
Keményebben, gyorsabban!
Még tízet!
Mi ez már?
Gyerünk!
Gól!
Hajrá!
Látjátok? Minden a hetes körül forog.
Pinina király. Jól nyomja.
Belén néni fia.
Ha megállítjuk egy erőteljes védekezéssel,
szétesik a csapatuk.
És használjuk ki a rést a bal oldalon, oké?
Használjuk ki!
Hajrá, gyorsabban!
Gyorsabban!
Nagyon jó. Tökéletes.
Ne, nyújtózkodj!
Adj bele mindent!
Itt.
Ez az, gyorsabban!
Dagi, gyorsabban! Ez az!
Gyerünk! Majdnem megvan.
Gyorsabban! Ez az, Oscar! Jók vagyunk.
Genaro úr, az a legjobb befektetés,
ha a Western Blue-t támogatja, ugye?
Tudjuk, hogy a versenytársa
már a nyakában liheg. Hát mit kell tennie?
Növeljük az ügyfélkört! Kik az ügyfelei?
A környékbeli emberek.
Ők nézni fogják a bajnokságot.
Miért hirdetne papíron, a közösségi hálón
vagy máshogy, ha velünk is megteheti?
Legyen a részvényesünk! Ha összeadjuk magát, minket meg a klientúrát,
sok pénzt fogunk keresni.
Vázoljunk fel egy világos koncepciót!
A befektetés várható eredményét.
Mivel jók leszünk, feljebb jutunk, és több pénzt kapunk.
És kié lesz az a pénz?
Na, mit gondol?
Ha valami folytán elveszítenénk a labdát,
Armando rátapad Pininára.
Oscar Armando mögé megy a biztonság kedvéért. Gyerünk!
Ha visszaszerezzük az irányítást a bal oldalon...
Gustavo lesz ott.
Dagi, ott vezetik a támadást. Mehet?
- Mehet? Gyerünk! - Gyerünk!
Western, Western, Western Blue!
A szponzorunk!
Parasoles!
Hajrá!
Ne!
Miért vágtok ilyen képet?
Nem is olyan rossz ez az eredmény.
Csak egy góllal nyertek.
- Az jó, nem? - Nem.
Akkor lesz jó, ha végre nyerünk.
Pedig ügyesen játszottunk, nem?
Nem, akkor szereztük, nem pedig kaptuk volna a gólt.
A második hellyel nem írunk történelmet.
És a szponzor is elvárja, hogy gólt szerezzünk.
Menjetek haza, jó? Pihenjetek!
Holnap kielemezzük a játékot, és döntünk.
Gyerünk!
Rendben.
- Semmi baj. - Nem érzem a bal farpofámat.
- Üccsit? - Még találkozunk.
Gyerünk, kelj fel!
Ma jobban játszottak, igaz?
Keményen edzettek.
De nem nyertek.
És nem is élvezték.
Szomorúnak láttam őket.
Remek!
A szenvedés jó jel, anya.
A sport célja a szenvedés?
Nem, a győzelem.
Majd meglátod. Örülni fognak, ha nyernek.
Ha te mondod!
Kinek írsz ilyenkor?
Egy barátnőmnek.
Egy barátnődnek?
Nem szeretnél elmondani valamit?
Én? Nem, semmit.
Hadd lássam!
Igen?
Nocsak!
Nem voltak pontosak a lövéseink.
De sok lehetőségünk volt. Mit jelent ez?
A támadóstratégia jó volt,
de a védelem csapnivaló.
Ha sikeresek szeretnénk lenni,
javítanunk kell ezen.
Szóval eddzünk többet?
Nem, drága Dagim.
Drasztikus döntéseket kell hoznunk.
Gondolkodtam, és...
Kell egy kapus és egy söprögető.
A szponzorunk segítségével ki tudjuk őket fizetni.
Várjunk egy kicsit!
Szóval Oscarral a kispadra kerülünk?
Ki kell érdemelni a pozíciót.
Úgy ám!
A készségek számítanak.
Egyikünk pozíciója se biztos,
ki kell érdemelni.
Most mi bajotok?
Azt teszem, amire kértetek.
Nem akarjátok, hogy nyerjünk? Mert én igen.
Nézzétek!
Ki szerint kell erősíteni a védelmet?
Helyes.
Ez az!
Tessék! Jó. Gus?
Ez van.
Sajnálom, de ez volt a legjobb döntés.
Dagit bántotta, hogy nem támogatjuk.
De Dagi jó srác.
Másnapra rájött, hogy ez a csapat érdeke.
Szóval folytatta az edzéseket,
tele energiával, hogy visszakapja a pozícióját.
És ahogy Miguel pajtás megmondta, a védelem erősödésével
nyerni kezdett a csapat.
Jó, Paolo! Remek kapus vagy!
Ez az! Jó!
Rendben, haver! A földre!
Látod? Leszedte.
Gól!
Ez az! Bravó!
Az első győzelem a Western Blue 15 éves történetében.
Bassza meg, de jó érzés!
És ez még csak a kezdet, fiúk!
Indulunk a bajnokságon? Igen! Aztán elnyerjük a városi kupát!
- A városi kupát? - Hát persze.
Talán érjük be azzal, hogy környékbeliekkel versenyzünk?
- Álmodjunk nagyot! - Jó!
Western Blue!
Armando!
Keresnek telefonon.
Még csak fel se hívtak a gyerekeim.
A nagymamájuk volt.
Úgy szerette őket!
Nyugodj meg, biztosan eljönnek...
Nem az ő hibájuk, hanem Miriamé és a pasijáé.
Most nagy a mellényük, mert tehetős a fazon.
Nem jönnek el egy ilyen kisvárosba.
Baszki, az anyám imádta az unokáit!
És én is...
Én is cserben hagytam.
Nagyon törte magát, hogy jó iskolákba járhassak.
A lehetetlent is elérte, hogy bekerüljek a fősulira, de nézzetek rám!
Mobilokat árulok.
Drága jó anyukám!
Olyan nehéz az élet!
És néha rohadtul igazságtalan.
Az ott Patricia meg én.
- Ezek ti vagytok? - Igen.
Jó barátok voltunk.
Nézd, ezek meg ti vagytok kis korotokban!
Ez a kép Vicente szülinapján készült. Emlékszel?
Akkor még volt haja.
Igen, csodás gyerekek voltatok.
Gondolkodtam azon, amiről akkor beszéltünk,
amikor hazatértél.
Miguel, szerintem ők is sikeresek szerettek volna lenni.
Keményen dolgoztak érte.
Csak némelyikük, nem is tudom, belefáradt,
másoknak nem volt szerencséjük,
a többiek pedig talán
más életre vágytak.
De ma is ugyanolyan csodás emberek, mint gyerekkorukban voltak.
Ezt nézd!
- Szeretted ezt a lányt. - Igen. Tényleg.
Ez kissé abszurd, mert édesanyám nem szerette a focit.
De úgy éreztem: azzal, hogy győzelemre segítem a Westernt,
anyám felé is törlesztek egy kicsit.
Úgy voltam vele,
hogy ha nem is diplomáztam le,
bajnokok azért még lehetünk, sőt, azok is leszünk.
El akartam vinni a kupát anyám sírjához.
Így akartam tisztelegni az emléke előtt.
Még akkor is, ha a pályán kell hagynom a szívemet.
Hogy én mekkora hülye voltam! Rosszul fogtam fel.
Helyes. Jó, Vicente!
Ez az, haver!
Mindent bele!
Van egy perced?
Van.
Persze.
Armando, állj be helyettem!
A szavad parancs, főnök!
A keresztanyám e-mailben átküldött pár guggológyakorlatot, úgyhogy csináljuk!
Egy, két, há'...
Láttalak ám, Dagi! Hajlítsd be a térded! Öt...
Láttátok az új játékosokat?
- Depressziós? - Depressziós.
Lehet, hogy te ezt nem érted, Miguel, de ez a csapat...
José mindene.
Amióta nem játszhat, rosszul érzi magát.
De nyerünk!
De ő focizni szeretne!
Értem, de nem jó játékos.
- Úgy igyekezett! - De mit tehetnék?
Azóta is edz. Én meg diétára fogtam.
Figyelj!
Amióta visszajöttem,
egyszerűen nem fér a fejembe,
hogy mehettél hozzá Joséhoz.
José...
José jó ember.
És?
Ennyi elég?
Nézd!
Azért jöttem ide, hogy szívességet kérjek tőled.
Engedd játszani Josét!
Kérlek, küldd be a pályára! Hadd focizzon!
Nem fog csalódást okozni, hidd el!
Kérlek!
Gyertek közelebb! Álljunk körbe!
Oké. Jól van.
Csapat!
Dagi, te állsz a kapuba.
Bizony. Vedd le a megkülönböztető mezt! És nehogy elszúrd!
- És velem mi lesz? - Hajrá, csapat!
- Csapat! - Gratula, Dagi!
Csapat!
Mehet!
Western, Western, Western Blue!
Ő az én Dagim!
Hajrá!
Jó!
Menj előre!
Várj már, ember!
Testvér!
Mi volt ez?
Figyelj a játékra!
Ne zrikálj!
- Figyelj! - Ne csesszétek el!
Ti basztátok el a pályán.
- Mi itt focizunk! - Ti basztátok el.
Menj, lőj gólt!
Gyerünk!
Röhejes ez a manus!
Miguel ötlete volt!
- Te hány gólt szereztél? Húzz el! - Fókuszálj!
Elég ebből! Gyerünk!
Rajta! Gyerünk!
Elég már!
Gyerünk, passzolj!
Mi történt?
Az istenit!
- Ne már! - Figyelj oda!
Két gól, na szép!
- Két gól! - Neki mondd, haver!
Állj le!
Ezt nevezed te focinak?
Ne már!
Rá kell állnunk a 26-osra.
Gólokat szerez, még megnyeri a meccset, fiúk!
Gustavo, Vicente, cseréljetek!
Rendben? Váltsatok oldalt!
Könyörgök!
Egy kérdés:
Dagi marad a kapus?
Már megbocsáss, tesó, de...
Azért állunk vesztésre, mert kétszer is elbasztad. Már bocs!
Ugyan már, Vicente, mindenki hibázik!
Én egyetértek Vicentével.
Mindenki hibázik,
de nem kétszer zsinórban. Nem vagy jó kapus.
És ezt a csapat sínyli meg.
Türelem! Higgadjatok le, kérlek!
Itt én hozom meg a döntéseket. Úgyhogy...
Nem,
hagyd, hadd beszéljenek!
Kinek képzeled te magad, Vicente?
- Messinek? - Ne kiabálj!
- Ronaldónak? Jeff Bezosnak? - Na jó.
Bezosnak, hát persze. Nem, tesó.
Sajnálom,
de be kell ismerned,
hogy nem állsz velünk egy szinten.
- Ki kellett mondanom. - Persze, és nyilván el is hisszük.
Mit mondtál?
Elég! Állj!
Elég!
- Fejezd ezt be! - Jó.
Te meg ne legyél önző!
Vedd tudomásul, hogy a csapat az első!
Hát jó.
Itt van a...
Gustavo!
Segítek.
Nem kell a kurva mezetek. Tűnj az útból!
Gyere vissza, Dagi!
- Dagi! - Dagi!
Gyere vissza, Dagi!
Na, mi újság, Miguel?
Azt hittem, ünnepeltek.
2-0-ról felhoztátok a Westernt, és nyertetek...
Ez még sose sikerült a csapatnak.
Igen, de hogy ünnepelhetnénk azok után, ami Dagival történt?
Hát, az kicsit zűrös volt, ugye?
Na de adj egy sört! Meg kell beszélnem veled valamit.
Akkor sör nélkül fogunk beszélgetni. Mára már bezártam, szóval...
- Ennyi. - Oké, őszinte leszek.
Focizni szeretnék. Hadd legyek kezdőjátékos! Menni fog.
Bizniszelni is akarok veled.
- Bizniszelni? - Igen.
Olyan információ jutott a birtokomba, ami érdekelne téged.
Egyszerű:
én megosztom veled az infót, te meg legközelebb hagysz játszani.
Daginak ingyen adtál esélyt. Én megígérem, hogy nem cseszem el.
Mit mondasz?
A mamádról van szó.
Borzasztó volt ma az az incidens Dagival.
Kemény volt.
Miért hagytad játszani?
Mert Vicky megkért rá.
Láttam, hogy néztetek ma egymásra.
És nem ez volt az első alkalom.
Miguel fiam, nem szeretnék tolakodó lenni,
de kérlek, légy óvatos!
Mi, nők sokszor nem tudunk ellenállni az exeinknek.
Különösen, ha sosem jutottunk túl rajtuk.
- Ne már, anya! - Kérlek, hallgass rám, Miguel!
Komolyan mondom: légy óvatos!
Valaki nagyot sérülhet. Nem éri meg. Érted?
- El kell mennem. - Ilyenkor?
Igen. Találkozom a barátnőmmel.
Anya!
Üdvözlöm a barátnődet.
Átadom.
Csinos vagy, mint mindig, Mónica.
Köszi!
Hé, te! Minek kellett pletykálnod?
Hagyj békén! Csak azért nem ütlek meg, hogy ne koszoljam be a kezem.
Én ugyan nem pletykálok! Fogalmam sincs, mit hallottál.
De figyelj! Nincs miért aggódnod, ha nincs rejtegetnivalód.
- Nyugi, Gustavo pajtás! - Szóval tagadod, hogy te voltál?
Persze.
- Na és? - Armando!
Mondd el nekik, miket pofázott Miguelnek!
- Na? - Miért keversz bele ebbe?
- Szóval te vagy itt az igazi pletykagép? - Állj! Mi folyik itt?
Ez a bajkeverő kavarja itt a szart a pletykáival.
Nem, én nem vagyok bajkeverő. Na jó, talán. De pletykagép az nem vagyok.
Letagadod, hogy mit mondott neked tegnap este Gustavo?
- Nyugodjatok meg! - Már hogyan nyugodnánk meg?
Ebből a csávóból itt ki akarom szedni az igazat.
- Gyere ide! - Mondd el neki az igazat! Rajta!
- Gustavo! - Hallgass ide!
Figyelni foglak.
- Gustavo! - Még ilyet!
- Nézd már, mekkora zűrt kavartál, Armando! - Egyedül te kavartál itt zűrt, haver.
Áruló vagy, egy spicli.
Ugyan már, Armando!
Miguel!
Kérlek, ülj le!
Nos, mivel már tudsz arról, ami köztünk van,
elmondanám, hogy mától Gustavo is nálunk lakik.
Ezt már azelőtt eldöntöttük,
hogy kiengedtek a börtönből.
Vártam a megfelelő pillanatra, hogy elmondhassam, de...
Mivel Oscar már kikotyogta...
Alegre, hátra! Pava, a kapuba!
Armando, előre! Gustavo, hátra! Vicente, előre!
- Csapassuk! - Egy pillanat, Miguel!
Alkut kötöttünk. Azt mondtad, focizhatok.
Igen, de nem kezdőjátékosként.
Nem ebben állapodtunk meg, haver.
Nem mondtam, mikor küldelek pályára.
- Spicli! - Tudod, mit, Armando?
- Fogd be a szád! - Különben mi lesz, te spicli?
Hagyjátok abba!
Ne vesztegesd az idődet erre a szarcsimbókra!
- Hogy mondtad? - Ne sértegesd!
Puszilgasd te, ha akarod! Ne avatkozz bele!
- Te ne avatkozz bele! - Nem is teszem.
- De igen. - Én sosem kötekednék veled.
Hé!
A meccs után kiereszthetitek a gőzt.
De azért jöttünk, hogy focizzunk és nyerjünk.
- Úgyhogy hajrá! - Nem. Tudod, mit?
Rám ne számíts! Soha többé!
Megtarthatod a szaros csapatodat.
Nehogy itt hagyj minket, könyörgök!
Figyelj ide! Remélem, lealáznak benneteket a pályán,
ti sze...
Ti...
Nem akartál elmenni?
Mi?
...hülye barmok!
- Elmegyek. - Ahogy gondolod.
Oscar pajtás! Os...
Nem kellett volna így leégetned.
Ő égette le saját magát.
- Tekerd lejjebb a hangerőt! - Mi van?
Így eléggé lent van neked?
Figyu, az a gond...
Emberek! Most focizunk, vagy sem?
Hát nem vagytok barátok?
Öribarik vagytok!
Na, nyerjük meg ezt a meccset!
Gyerünk! Rajta!
Mozgás!
Csipkedjétek magatokat!
Ez az!
Ez az, Gus!
Szép volt, Gus!
Jó, hajrá!
Ez az, haver!
Gyerünk, Vicente!
Gól!
Vicente! Gól!
Ez az! Gól!
Ez az, az anyátokat! Hajrá, Western!
Mi ez a hozzáállás? Hisz jók vagytok!
Mi ütött belétek?
Mi ez? Szülinapi buli?
Bejutottunk az elődöntőbe. Ezt meg kell ünnepelnünk.
- Klassz. Gratulálok! Örülök neki. - Köszi!
- Na és a többiek? - Már biztos úton vannak.
Vagy talán mégsem.
Na jó, igyál egy sört! Én állom.
Nem maradhat el az ünneplés, nem igaz?
Egyszer csak mind perlekedni kezdtek egymással, és...
- Akkor ezért nem jöttek el. - Azt hiszem.
Nem voltál ott a lelátón.
Amíg ti fociztatok, nekem...
akadt egy kis dolgom.
Dagi nem engedte, hogy eljöjj.
Nekem ugyan senki nem dirigál!
- Együttérzésből maradtál otthon vele? - Lelépett hazulról.
Mostanában...
túlfeszítettük a húrt. Úgy döntöttünk, hogy szünetet tartunk.
Nem tudtam. Sajnálom.
Nem tudom,
hogy szeretem-e még Dagit,
hogy ez csak átmeneti-e,
és hogy ő szeret-e még egyáltalán.
Talán jobb lett volna, ha sosem jövünk össze.
Az az igazság, hogy...
belefáradtam ebbe.
Te miért nem nősültél meg?
Meg akartam nősülni, de...
az exem...
nem bírta elviselni, hogy a barátai
bűnözőnek tartják a pasiját, így hát...
véget vetett a kapcsolatunknak.
És tényleg szeretted őt?
Akkor azt hittem, hogy igen, de...
Na jó.
Miután hazajöttem,
ráébredtem,
hogy abból, amit biztosnak hittem,
semmi sem volt igazán az.
Nagyon felszínes életet éltem.
Törékeny életet.
De...
most...
úgy érzem, igaz, amit megélek.
És mély.
Hát, a sör elfogyott.
Későre jár, és esőre áll az idő.
Haza kell mennem.
Örülök, hogy újra itt vagy, Miguel.
Miguel pajtás!
- Vicentét kirabolták. - Micsoda?
- Hogyhogy? - Kórházban van.
- Menjünk! - Bezárom a boltot.
Higgyétek el, nem érzem magam olyan pocsékul, mint ahogy kinézek!
- Pedig nem is láttad magad. - Hülye!
Mit mondanak az orvosok, Vicente?
Szerencsére
egyik szervem sem sérült.
Életben maradtam.
De csak a jók halnak meg fiatalon, nem?
Van egy kis probléma, srácok.
Tudjátok rólam, hogy...
szabadúszó vagyok.
Nincs egészségbiztosításom.
Fogalmam sincs, hogy jutok ki innen.
Nem tudom kifizetni a költségeket.
Szöktessetek ki innen!
Nyugi, Vicente!
Összedobjuk neked a pénzt.
Te csak a gyógyulásra koncentrálj, jó?
De drágák vagytok!
Jaj, testvér!
- Szia! - Vigyázz magadra!
Ez hihetetlen! Már az utcán sem vagyunk biztonságban.
- Veszélyes kint lófrálni. - Vicentét nem rabolták ki, haver.
Csak ezt mondta a kórháznak.
Egy neonáci banda... Jól hallottátok, egy kolumbiai neonáci banda
rajtakapta egy pasassal a parkolóban.
Az ürge elmenekült, de Vicente nem tudott elfutni.
- Tessék? - A zsaruk mondták.
Ez durva, tesó.
Nem hagyhatjuk cserben. Dobjuk össze a lóvét!
Anyám hagyott rám egy kis pénzt. Nem sokat, de az is valami.
Én felajánlom a prémiumomat.
Srácok, én le vagyok égve,
de valahogy megszerzem azt a pénzt a barátomnak.
- Én utazást terveztem... - Anyámmal.
Vele.
De be fogok szállni.
A szponzorunk pénzt adott, amiért bejutottunk az elődöntőbe.
Szerintem az elég lesz. Megkérdem, mennyi van, ti menjetek előre!
- Jó, rendben. - Oké.
- Örülök, hogy találkoztunk. - Gyerünk!
Van itt egy ismerőm, de...
Jól vagy?
Csak el akartam mondani, hogy ne aggódj,
kitaláltuk, hogyan fizessük ki a számlát.
Köszi!
Valami mást is el akartam mondani.
Micsodát?
Nos...
Tudjuk, hogy nem raboltak ki.
Hogy rajtakaptak egy pasassal egy kocsiban.
Mit mondtak a többiek?
Semmit.
Évek óta tudjuk, hogy a férfiakat szereted.
Nézd, Vicente, amikor hazaköltöztem,
teljesen meg voltam győződve arról, hogy mindenki elítél majd
a korábbi viselkedésemért.
Azért, mert csak úgy faképnél hagytalak titeket.
Mindnyájatokat.
Még az anyámat is.
Mert szégyelltem, ki vagyok,
és honnan jöttem.
És titeket, fiúk. Mindent.
Erre mi történt?
Egyikőtök se tette szóvá mindezt.
Egy szóval sem.
Nagyon hálás vagyok a tiszteletetekért.
Azt manapság nem adják egykönnyen, nem igaz?
A barátaid szeretnek téged.
Szeretünk téged, pajtás.
És hidd el,
hogy bármilyen döntést is hozol az életben,
bármi is lesz,
ránk mindig számíthatsz!
Úgyhogy gyógyulj meg hamar, haver!
Szükségünk van rád.
Oké?
Jól van.
Fel a fejjel, cimbora!
Miguel pajtás! Ébresztő!
- Japánból van hívásod. - Japánból?
Igen, a keskeny szeműektől. Ébredj fel!
Hány óra van, haver?
Kelj fel! Gyere már!
Jesszusom!
Két nap múlva találkozunk. Akkor ismertetem a javaslataimat.
Nagyon köszönöm, viszhall!
Mi történt? Ki volt az?
Anya...
Egy japán multi
digitális transzformációs projektet tervez itt, Kolumbiában.
Én lehetnék a főnök.
Ez nagyszerű, cimbora!
Azon tűnődhetnek, hogy miért hívtam ide önöket.
Egyszerű:
fél év múlva az önöké lesz itt a legjobb cég.
Hogyan fogjuk ezt elérni?
Nem kell lecserélnünk a dolgozókat.
Csak meg kell erősítenünk a vállalathoz tartozás érzését.
Legalábbis az enyémet.
Más szavakkal,
nincs szükségünk új emberekre.
Nem kell jobb dolgozókat keresnünk.
Fektessünk az embereinkbe, hogy kihozzuk belőlük a legjobbat!
Hogy ment?
A japánok, ugye, nem túl bőbeszédűek,
de szerintem meggyőző voltam.
Úgyhogy, kérlek, szólj a dolgozóknak, hogy maradhatnak!
Nagyon remélem, hogy ezúttal jól fogom csinálni.
Örülni fognak ennek a hírnek.
Cristina kisasszony hívott.
Már megint az a bipoláris rémálom!
- Nem adja fel. - Tudom.
Oké. Ha legközelebb hív, mondd neki, hogy Tibetben vagyok, és kész!
- Akár le is tilthatom a számát. - Jó!
EGY HÉTTEL KÉSŐBB
Nicsak, ki van itt?
- Hogy vagy? - Jól, és te?
Soha jobban.
Hallom, a Jump and Artnál dolgozol.
Hihetetlen, nem?
Apád versenytársa leszek.
Apropó, beszélni szeretne veled.
Átjössz ma hozzánk vacsorázni?
Beszélhetnél vele, és később mi is dumcsizhatnánk egyet.
A régi szép idők emlékére.
Csábítóan hangzik, de...
Ma feleségül kérem a nőt, akit szeretek,
és nem hiszem, hogy tetszene neki, ha az exemmel dumcsizgatnék.
Ki az?
Az a gyönyörű hölgy, aki felénk közeledik.
- Gratulálok! - Kösz!
- Szia! - Szia!
- Tetszik itt? - Igen, gyönyörű hely.
Azt hiszem, tökéletes helyszín arra, hogy megbeszéljünk valamit.
Ezért hívtalak ide.
Mi ez a komoly hangnem?
Nem vagyok túl jó az ilyesmiben.
- Rátérek a lényegre. - Jó ötlet.
Nincs sok időm. Haza kell mennem.
Ma különleges meccse lesz a csapatnak.
- Bejutottak a döntőbe? - Nem, nem erről van szó.
Mióta elmentél, minden visszatért a régibe.
Egyetlen meccset sem nyertek.
Akkor mitől különleges a mai meccs?
Attól, hogy...
most...
azt ünnepeljük, hogy terhes vagyok!
Két napja tudtam meg, és...
még nem tudtuk rendesen megünnepelni,
ezért úgy döntöttünk, hogy a meccs után ünneplünk a fiúkkal.
Nem úgy volt, hogy te meg Dagi...
De, szünetet tartottunk, és ezalatt rájöttünk,
hogy nem bírjuk ki egymás nélkül.
És úton van a baba.
Most már.
Gratulálok!
Na és mit akartál megbeszélni velem?
Semmit. Csak köszönetet akartam mondani neked.
Köszönök mindent, amit értem tettél,
amióta hazajöttem!
Hogy segítettél, hogy újra megtaláljam önmagam.
Tudom, kicsit elkéstem vele,
de mindenképp meg akartam köszönni.
Nagyon sokat segítettél.
Nem esett nehezemre.
Te is tudod.
Miguel, te mindig is a barátom voltál, és mindig is az leszel.
Mindig.
Őrület, nem igaz?
Elfelejtettem elmondani,
de nagyon paranoiás lettem Miguel hazatérése miatt.
Nemcsak azért, mert vitathatatlanul jóképű,
hanem azért is, mert régen járt Vickyvel.
De tévedtünk.
Mindketten félreértettük Vicky viselkedését.
Én azt hittem, hogy Vicky nem szeret többé.
Miguel azt hitte, hogy Vicky újra beleszeretett.
Mi, férfiak, nem tudjuk ésszel fölérni a nőket.
Férfiak. Nők.
Vicky.
Hogy ment?
Mehetett volna jobban is.
Jó, majd elmondod később. Mindjárt kezdődik az értekezlet.
Ne, várj!
Nem megyek el. Fontos elintéznivalóm van.
Fontosabb, mint a projekt, amin már egy hete dolgozunk?
Igen.
Sokkal fontosabb.
Erre most nincs szükségem, legyen nálad!
Képes vagy rá. Sikerülni fog.
Western, Western, Western Blue!
Segíts egy skorpiórúgással!
Hajrá, csapat!
Gyerünk!
Miguel!
- Mi újság? - Szia!
Úgy örülök, hogy eljöttél!
A világért sem hagynám ki
ezt az ünneplést!
Gyerünk, fiúk! Mindent bele!
Western Blue! Most mutasd meg, mit tudsz!
Western Blue!
Most mutasd meg, mit tudsz!
- Nézzenek oda! - Nahát!
Fantasztikus szülők lesztek.
Igen.
Fiút vagy lányt szeretnétek?
Még nem tudom, hogy mi lesz.
- Mit szeretnénk? - Kislányt.
- Örülök a boldogságotoknak. - Köszi!
Kérnék egy szívességet.
Ha lány lesz, rád hasonlítson, és ne Dagira, könyörgök!
De undok vagy!
- Miguel! - Mizújs?
Emlékszel a kis Rodolfóra?
Rodolfóra? Mizu, kishaver?
- Hogy vagy? - Japán a mániája.
Elmeséltem neki, hogy te japánokkal fogsz dolgozni.
Adnál neki pár tanácsot?
Tanácsot? Persze.
Menj haza, fogj egy bőröndöt, és pakold bele a legjobb ruháidat!
Nézz utána Japán időjárásának! Tokióba viszem apádat.
Könyvelőre van szükségem. Te az vagy, nem?
Mit mondasz?
- Naná, haver! Irány Japán! - Ölelést!
Armando, tölthetek italt?
Kösz, de nem, haver.
Miriam megengedte, hogy találkozzak a gyerekekkel.
Nem cseszhetem el!
Ez az!
Akkor életbe lépett a szesztilalom.
Igyekszem.
- Gratulálok! - Kérsz?
Örülök a jó hírnek.
Nem semmi, mi?
Srácok!
Mónica! Hogy s mint?
Bemutatom...
Juan Carlost, az egyik ügyfelemet. Barátok vagyunk.
Na jó, együtt vagyunk.
Príma!
- Szabad lettél. Végre! - Gratula!
- Örvendek. - Isten hozott!
Igyál egyet!
- Jól van. - Oké.
Tessék, fiam!
Jól érzed magad?
Az nem kifejezés!
Látod, még ha el is mész egy időre,
itt mindig otthon leszel.
A jó öreg környéken, a régi barátaiddal.
Így van.
Yadira drága, miért ácsorogsz itt egyedül?
Gyönyörködöm a kilátásban.
Igen.
Jól nézel ki ma.
- Te is. - Köszi!
A barátaim bulijára ki kellett csípnem magam.
Iszol egyet a jó öreg Miguellel?
Persze.
- Koccintsunk! - Oké.
De most a nem félbeszakadt szerelmekre!
Ez tetszik. Csirió!
Te csináltad a sangríát?
Induljon a buli!
- Tegyetek be bulizenét! - Gyere ide!
Oké.
Otthon ráébredtem arra,
hogy a nyertes hozzáállás, amiről prédikáltam,
az igazat megvallva
az emberi önzés kifejeződése.
Vesztesek nélkül nincsenek győztesek.
Illetve
úgy is fogalmazhatnék,
hogy annak, aki nyertes akar lenni, élveznie kell,
hogy a földbe döngöli az ellenfelét, a vesztest.
Minden győzelem elengedhetetlen feltétele
a káröröm.
Miguel!
Csak próbáltam...
A vereség megünneplése...
kedves dolog.
Bizonyíték arra,
hogy képesek vagyunk megérteni egymást, és koinóniát kialakítani önmagunkkal.
Ez az emberi faj legmarkánsabb ismertetőjegye.
Ezért is lett
az a meggyőződésem,
hogy veszítve is lehet nyerni.
A feliratot fordította: Nemesi Nikoletta
Kreatív supervisor Hegyi Júlia