Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
CÂND PIERZI, CÂȘTIGI UN PIC
Doamnelor și domnilor,
cred că am demonstrat
că împreună putem face lucruri mărețe.
Trebuie să fim mult mai eficienți.
Echipa IT și cu mine am luat decizia de a dezvolta o aplicație,
o aplicație care va reduce costurile companiei.
Vă văd expresiile fețelor. Probabil vă întrebați ce costuri.
Să aruncăm o privire în jur. Ce sunt ei?
- Angajați. - Angajați, nu?
Dar ce altceva?
- Costuri. - Costuri. Exact, domnule.
Cu această aplicație vom fi la doar un clic distanță unul de celălalt.
Noi vom fi aici, ei vor fi acasă.
Cred că asta ne va ajuta să îmbunătățim productivitatea și eficiența.
V-am trimis informațiile prin e-mail.
Dacă obținem aprobarea dv.,
vom merge mai departe cu această aplicație și cu altele pe care le avem pregătite.
Dl Gilberto Ordoñez a sunat pentru a programa o întâlnire.
Pune-l în legătură cu departamentul Dezvoltare.
Asociația absolvenților organizează un prânz weekendul ăsta.
Nu pot. Sunt ocupat cu Clubul de inginerie.
Camera de Comerț se adaptează la programul dv.
Stabilește o întâlnire de 30 de minute.
Mama dv. a spus că trebuie să vorbiți.
- O să-i trimit un mesaj. - Vrea s-o sunați.
Vă fac legătura?
Îl ții minte pe Gustavo, Starul?
Nu știu. Da, cred.
Un puști din cartier.
A fost prietenul tău în copilărie.
Nu-mi mai aminti. Ce e cu el?
Și-a pierdut slujba.
Mă gândeam c-ai putea să-i oferi un loc de muncă la compania ta.
Ce să facă un tip ca ăsta aici, mamă?
Nu știu. Să servească cafea.
Să curețe toaletele. Trebuie să fie ceva de făcut.
E băiat de treabă.
Băiat de treabă?
Dacă era băiat de treabă, nu-și căuta de lucru la vârsta asta.
Nu?
Miguel, nu-ți cer niciodată nimic.
Mamă...
Bine.
Spune-i să vină să vorbească cu mine. Dar să fiu clar,
nu pot promite nimic.
Perfect.
Mamă, într-o săptămână mă căsătoresc. Salvează data, te rog.
Apropo de nuntă, te-ai mai gândit la ce ți-am spus?
- Despre ce? - Despre invitarea prietenilor de aici.
Nu-s prietenii mei, mamă.
Nu i-am văzut de ani de zile.
Ar putea fi o reuniune frumoasă.
Nu mă interesează.
Trebuie să închid, mă duc la universitate.
- Bine. Pa! - Pa!
Care e primul pas în restructurarea unei companii?
E simplu.
Uitați-vă la aspectele globale. Imaginea de ansamblu. Perspectiva macro.
Concentrați-vă doar pe aspectele care au adus succesul,
care au făcut compania să funcționeze. Și atât.
Și, în concluzie, ce facem?
Răspundem la o întrebare: „Ce e mai important,
„compania sau capitalul uman?”
Compania.
Am vorbit cu tata, a zis că e dispus să investească în dezvoltarea aplicației.
Serios?
Iubito, mulțumesc, dar...
aș prefera să țin lucrurile separate, știi?
Oricum, o vor face investitorii mei. Nu-ți face griji.
O să ne căsătorim.
Ce e al meu va fi și al tău.
Știu, dar tatăl tău nu face parte din ecuație.
Știi?
De ce nu vorbim despre nuntă?
Mai avem multe de făcut și nu-mi place să improvizez.
Bine. Ai văzut florile pe care ți le-am trimis?
- Mă uit acum. - Care îți plac?
Să văd...
Alo!
Domnule, ce mai faceți? Bună dimineața!
Perfect!
Mulțumim pentru încrederea acordată. Nu vă vom dezamăgi.
Dați-mi voie să ajung la birou și vă voi arăta tot ce ține de...
Da, domnule. Fluxul de numerar, exact.
Pe curând! Bine.
Da!
În zilele noastre, nu e ușor să ai succes.
Noroc!
Trăim într-o lume globalizată.
O lume extrem de competitivă.
O lume plină de oportunități,
dar și de oameni care concurează pentru acele oportunități.
Această lume ne obligă să avem succes rapid.
Probabil, cel mai prețios și mai râvnit lucru este timpul.
De aceea e important să dezvoltați o „mentalitate de învingător”.
Oportunitatea de a atinge succesul
poate apărea în orice moment.
Și cel mai rău lucru pe care-l putem face
e să nu profităm de ocazie, s-o lăsăm să ne scape.
S-ar putea ca oportunitățile să nu mai apară.
Niciodată.
Ce faci, Migueluchis?
Nu mă saluți?
Ia uite...
Ce companie mare ai!
- Ce e? Nu-ți amintești de mine? - Nu.
Sunt Gustavo, Starul, știi?
Tipul mereu pe val.
Mama ta mi-a spus despre slujbă și...
Iată-mă. Ce pot face?
Îl mai ții minte pe Frumușelul? López?
Are un magazin de accesorii pentru telefoane mobile lângă lac.
A fost căsătorit doi ani.
Nu mai spune nimănui, dar a divorțat
și s-a întors acasă, ca să aibă grijă de mama lui bolnavă.
Nu. Sunt tatăl lor și am dreptul să-i văd.
Miriam, nu ți-am trimis bani pentru că merge greu, dar...
Miriam, știi că am intenții bune.
La naiba, vreau să-mi văd copiii!
Care e problema? Iubitul tău e bogat!
Alo! Miriam?
Îți spuneam despre Osquitar, ți-l amintești?
Oscar?
E contabil liber-profesionist.
Și are un copil de 12 ani care seamănă perfect cu el.
E tare amuzant.
Nu, nu e nedrept.
N-ar trebui să fumezi „iarbă” la școală.
De fapt,
nici n-ar trebui să fumezi „iarbă” la școală la vârsta ta.
Vicente lucrează în marketing.
Încă nu s-a căsătorit.
Logica din spatele campaniei e să facem consumatorul să simtă
că prevenția pediculozei ne unește ca societate.
Indiferent dacă ești bogat sau sărac.
Problema asta afectează copii din toate mediile.
Dacă n-o luăm în serios,
poate deveni o problemă gravă de sănătate publică.
Încă mai locuiește în casa tatălui său, odihnească-se în pace.
Câștigă bine, dar cred că e greu să trăiești singur de atâția ani.
Ți-l amintești pe Manrique Dolofanul?
Portarul.
Îi merge foarte bine.
Lucrează la o companie de produse alimentare...
- O clipă. - Nicio problemă. Aștept.
Bine.
Ce e?
Au ajuns?
Bine, condu-i în sala de ședințe.
Când toată lumea e acolo, sună-mă.
Da, arată-le proiecțiile.
Bine.
Migueluchis, văd că ești foarte ocupat.
Da, să trecem la subiect.
Sigur. Să fim direcți, cum se spune.
Chestia e, Migueluchis...
Sunt șomer, știi?
Și trebuie să lucrez.
Mama ta mi-a spus să-ți aduc un CV.
Șefule.
Nu văd nimic aici.
- Nu, e acolo. - Da, fizic e aici,
dar...
nu conține informații.
Pot să te întreb ceva?
Sigur, doar suntem prieteni, nu?
Ce ai făcut în tot timpul ăsta?
Am trăit, ca toți ceilalți.
Nu, mă refer la asta.
Aha, la asta...
Mamă, fă-mi o favoare, dacă mă iubești,
nu-mi mai trimite niciodată la birou astfel de specimene.
E o pierdere de timp
și e jenant.
Miguel, sunt sigură că poate face ceva pe acolo.
Tipul ăsta, cum să spun...
Hamac, nuci de cocos, plajă și racquetball toată ziua.
Nu poate respecta un program sau autoritatea.
E băiat de treabă.
- Vorbește cu el, sigur... - Nu.
N-avem ce vorbi, mamă.
Te rog să nu-mi mai trimiți astfel de oameni la birou.
Bine? Și încă ceva, mamă, am un apel important.
Sunt ocupat. Te sun mai târziu.
Fiule, n-ai uitat ceva?
Ce?
E ziua mea de naștere și n-ai spus nimic.
Mamă, îmi pare rău.
Iartă-mă. Știi că nu țin minte datele.
M-am luat cu nunta și serviciul, am multe pe cap. Mă ierți?
Te iert cu o singură condiție.
În seara asta am invitați și vreau să vii și tu.
Sigur, mamă. Vin.
- Bine, fiule. - Bine.
Te pup.
Nu răspunde.
Sigur o să te sune înapoi în curând.
Nu-ți face griji, doamnă Mónica.
Probabil că Miguel va apărea mai târziu. Nu-ți face griji, doamnă Mónica.
Totuși, e cam târziu.
Ai grijă că-mi strici freza.
Cred că mai putem aștepta puțin.
Dacă nu vine, vom cânta La mulți ani.
Doar pentru asta am venit, nu?
Bine.
- O să beau ceva. - Și eu.
Știți ce? În afară de Miguel, de la petrecerea asta lipsesc femeile.
De ce n-ați venit cu partenere?
Vicky își vizitează mama în Buga.
Bine. Și voi?
Adunați-vă, băieți.
Timpul trece, nu puteți rămâne mereu singuri.
Vrabia din mână e mai bună decât o parteneră nepotrivită.
Iar Dumnezeu e foarte nedrept câteodată.
Nicio veste despre fata din magazin, Vicente?
Nu, doamnă Mónica. Momentan, mă gândesc doar la păduchi.
Știți ce, băieți?
Să cântăm La mulți ani, să tăiem tortul
și să mai bem ceva.
Dacă vine Miguel, bine. Dacă nu, e pierderea lui.
Mulți ani trăiască La mulți ani
Cine să trăiască? La mulți ani
Doamna Mónica să trăiască
La mulți ani
Ce frumos! Stați puțin...
Îmi pun o dorință.
Știu care.
La naiba!
Trei apeluri ratate de la mama.
Ce a pățit?
E ziua ei și m-a invitat la ea, dar nu m-am dus.
Ați accesat căsuța vocală...
Intră direct mesageria. Fir-ar să fie!
Liniștește-te. Mâine îi luăm un cadou și o să mergi s-o vizitezi.
Problemă rezolvată.
Nu-ți face griji.
„După nuntă, cuplul va călători în Myanmar,
„unde își vor petrece luna de miere.
„Mai târziu se vor muta în apartamentul lor din partea de nord a orașului.
„Cu toate acestea, ei iau în considerare ideea de a se muta în Miami.”
Deci...
- Ai fost invitat la nuntă? - Nu, tu?
Desigur, frate.
Serios?
Amice, chiar așa de naiv ești?
Myanmar asta unde e?
E fosta Birmania.
Tot nu știu unde e.
În Asia de Sud-Est.
- Dar e frumos acolo? - Așa am auzit.
Vezi, Dolofanule? Tu ai dus-o pe Vicky în Melgar în luna de miere.
Miguel o duce în Myanmar.
Nici măcar n-am ieșit din cameră în luna de miere. Melgar a fost în regulă.
- De fapt, eu... - Nu, nu vrem să știm.
Nu te da în spectacol.
Bună, băieți. Ciao!
Yadira, nu pleca. Devine plăcut.
Se vinde bine lubrifiantul?
Ca pâinea caldă. De asta sunt obosită.
Dolofanule, spune-i lui Vicky să mă sune.
O să-i spun.
Încă mai aștept jobul de marketing promis, Vicente.
Yadirita, îmi pare rău. Mi-e rușine.
Dar am fost foarte ocupat.
Îmi pare foarte rău.
Sunt o femeie foarte răbdătoare. În toate privințele.
Știi. Sună-mă.
Oricând, oriunde.
Pa, băieți!
Pa!
„Oricând, oriunde.”
Vicentico, băiete, fata asta ți se aruncă în brațe.
Te place mult. E înnebunită după tine.
Yadira?
Nu, frate. Nu...
Nu e genul meu.
E cam...
vulgară, nu?
Doamne, de ce ești atât de nedrept?
Domnișoară, e a treia oară când sun la bancă.
Te rog, nu mă pune în așteptare din nou.
Trebuie să vorbesc cu directorul azi.
Da, l-am sunat deja pe mobil,
dar nu răspunde.
Nu! Uite cum vom face.
Rezolvați problema acum, sau mă mut la altă bancă!
E clar?
- Dl Miguel Benítez? - Da.
Sunteți arestat pentru spălare de bani și complicitate.
Bine. Cu calm...
Iubito!
Hei! Iubito?
Iubito!
Chiar dacă e un clișeu,
într-o țară în care nimeni nu-și asumă vina pentru nimic,
fiul meu era nevinovat.
Singura lui vină a fost că n-a întrebat
de unde aveau banii „investitorii” săi.
A fost condamnat...
la trei ani de închisoare.
Au confiscat tot ce avea.
Miguel a încercat să ceară ajutorul prietenilor săi sus-puși.
I-au întors spatele.
Nici măcar nu i-au răspuns la telefon.
TREI ANI MAI TÂRZIU
Nici măcar iubita lui. Viitoarea soție.
După ce și-a ispășit pedeapsa,
a ieșit cu reputația la pământ.
Falit.
Nu mai avea nimic.
Cu povara de a fi fost condamnat pentru spălare de bani și complicitate.
Frate, astea-s prostii.
Dacă era adevărat, aș fi știut.
Nu, Dolofanule, nu ne dăm seama,
fiindcă ei ne controlează telefoanele.
Stai, ce spune expertul? Avem un expert aici.
Vând telefoane. Nu le fac.
Dar îmi pun telefonul cu fața în jos în baie.
Ne supraveghează
și folosesc informația
ca să ne asuprească. Așa scrie în manifest. Poftim.
- Iar începem. - O clipă.
E aici. Să vedem.
Doamne...
Bine, te las să te instalezi și să te odihnești.
Știi că aici va fi mereu casa ta, nu?
Înveselește-te, scumpule. Ar putea fi un nou început pentru tine.
Și bun-venit!
Aș vrea să ciocnim
pentru toate lucrurile bune care ni se întâmplă.
Pentru logodna lui Tati și Gabi.
Pentru promovarea lui Luigi. Felicitări!
Și pentru minunata noastră călătorie împreună.
Da.
Noroc!
Am reușit să intru pentru că portarul și-a amintit de mine.
Sau de bacșișurile pe care i le dădeam.
Ce faci aici?
Am ieșit din închisoare ieri. Am vrut să te văd. Nu m-ai vizitat niciodată.
De ce nu mi-ai răspuns la apeluri?
De ce crezi?
Ne-ai păcălit pe toți și era să-l bagi în bucluc pe tata.
Sunt nevinovat. Am fost păcălit și știi asta.
Nu știu nimic. Și fă-mi o favoare,
lasă-mă în pace.
Nu știi cât am suferit
și ce a trebuit să fac pentru a scăpa de stigmatul asocierii c-un infractor.
Nu veni aici să-mi strici viața din nou.
Miguel?
Deci, e adevărat.
Te-ai întors.
Haide, așa!
Vicente, ia mingea! Hai!
Vicente!
Oscar! Haide!
Te rog!
Nu câștigă niciodată.
Nu pare să le pese, nu?
Nu.
Nu, suferim noi mai mult urmărindu-i decât suferă ei jucând.
A fost bună!
- Echipa se cheamă Western Blue. - De ce?
Dolofanul i-a găsit numele. Dar sună bine, nu?
Da! Bravo!
În zece ani, cea mai mare realizare a lor a fost un egal
cu echipa magazinului de bricolaj, doar pentru că au dat autogol.
Zece ani?
Măcar se distrează. Asta e cel mai important, nu?
Haide!
Hai, Western! Da!
Hai! Știm că puteți!
Western Blue!
Hai să înscriem!
Aici mâncați doar pui prăjit?
Nu.
Avem pizza, hamburgeri.
Orez prăjit. Îmi place mult.
Numai mâncare comandată.
Miguel, știi că n-am învățat să gătesc.
Urăsc vasele și plitele.
Sunt plictisitoare.
Te-am văzut vorbind cu Vicky.
Mi-a povestit despre echipă, Western Blue, și...
E încă drăguță, nu-i așa?
Parcă timpul a trecut pe lângă ea.
Fata asta te-a așteptat ani de zile.
Într-un final, cred că și-a dat seama că nu te mai întorci.
N-o spun ca să te fac să te simți prost.
În cele din urmă, s-a îndrăgostit de Dolofanul.
Sunt fericiți împreună.
Sper ca relația lor să dureze
mulți, mulți ani.
Ai nevoie de mine?
Trebuie să ies.
Sunt bine.
Mă întorc.
- Unu. - Doi.
- Trei. - Patru.
Cinci.
Bine.
- Eu sunt căpitanul. - Nu...
Miguel, ce faci?
Salut!
Ce faci?
Ce faci, Migueluchis?
Ne lipsește un om pentru meci.
Zâmbărețul n-a venit.
Joci cu noi?
Nu pot, am...
o întâlnire importantă.
- Păcat... - Bine.
- Atunci altă dată. - Ne mai vedem!
Ai grijă.
Pa!
E încrezut și mincinos.
„O întâlnire importantă.” Ce tâmpenie!
Nici la închisoare n-a învățat să fie modest.
Știi că am un masterat în Afaceri Internaționale.
Am lucrat peste zece ani
în dezvoltarea tehnologică.
Făcând analiza riscurilor.
Da, știu, dar ascultă-mă...
De dragul vremurilor trecute.
Haide, nu...
Cum poți crede asta? Te rog.
Nu e vorba de bani. Pot începe de jos,
dacă e nevoie, să nu creadă că m-am folosit de relații.
Ce-ar fi să vin mâine la biroul tău și...
Sigur. Nu, bineînțeles.
Înțeleg perfect.
Mulțumesc oricum.
Nenorocitul mi-a închis!
Uită de oamenii ăia.
Nu ți-au fost niciodată prieteni.
Mamă, trebuie să fac ceva.
Trebuie să găsesc un loc. Nu-mi pot petrece viața...
Nu poți continua să stai cu mama ta, nu?
Da! Am alte nevoi, alt stil de viață,
alte lucruri de făcut.
Din câte văd,
va trebui să te obișnuiești cu alte lucruri
- ... și alt stil de viață. - Da.
Sigur, îmi închipui.
Să fiu blocat într-un birou mediocru,
cu o slujbă mediocră și, cel mai rău, cu un șef mediocru.
Corect? Sau ca prietenii mei din cartier. Niște ratați mediocri!
Care își petrec timpul jucând fotbal, așa e?
Nu! Mai beau și bere și se îngrașă ca José.
Chiar mai rău! Sărbătoresc înfrângerile!
Nu! E o viață plictisitoare! Nu vreau asta pentru mine! Nu!
Știi ce?
Poate că viața plictisitoare despre care vorbești
e mult mai reală
decât viața strălucitoare pe care o aveai înainte să se întâmple lucruri rele.
Și, apropo, în care nu te-am văzut niciodată fericit.
Vrei un loc de muncă?
Doamna Saturia are nevoie de ajutor la magazinul ei.
Nu! Poate că nu e jobul tău de vis.
Dar munca e muncă.
A fost ciudat să-l văd din nou pe Miguel.
Era la mama lui acasă.
Dar, sincer,
a fost și mai ciudat să-l văd la tejghea în magazinul dnei Saturia.
Părea...
că renunță, că a fost învins.
Și cuvântul ăsta n-a făcut niciodată parte din vocabularul lui.
Dar...
Cum spune zicala:
viața e plină de surprize.
Bună!
- Ce mai faci? - Bine.
- Cum merge treaba? - Încet, dar sigur.
Bine. Dă-mi cinci sticle de apă, te rog.
Cinci sticle de apă. În regulă.
Echipa joacă un meci în curând.
Închide magazinul și hai să-l vedem.
Nu cred că șefei mele i-ar plăcea asta.
Șefa ta e plecată. Mereu închide ca să vadă meciurile.
Hai, va fi distractiv. Să mergem.
Locul al doilea e un loc bun.
Haideți!
Arată-ți atitudinea, Western Blue!
Arată-ți atitudinea!
Nu!
Western Blue!
Arată-ți atitudinea!
- În ziua aia am jucat cel mai bun meci. - Așa e.
De fapt, s-au speriat!
Au început să dea șuturi la întâmplare.
Încă mai am o cicatrice de la lovitura primită în tibie.
Uite, asta e.
- Dar i-am bătut. - Da.
Tu, frate, ai jucat extrem de bine.
Da.
Și ați câștigat?
Am pierdut cu 3-0.
Pot să vă pun o întrebare?
Sigur. Nu ne supărăm.
Nu vă deranjează să pierdeți mereu? Nu vă afectează?
Nu vă întrebați niciodată ce s-ar întâmpla dacă ați câștiga?
În zilele noastre, nu e ușor să ai succes.
Trăim într-o lume globalizată.
O lume extrem de competitivă. O lume...
O lume plină de oportunități, da,
dar și de oameni care concurează pentru acele oportunități.
Lumea asta ne obligă să avem succes peste noapte. De ce?
Care e cel mai prețios și mai rar lucru?
Timpul.
De asta unora dintre noi ne place conceptul de „mentalitate de învingător”.
Într-un fel, asta ne ajută să fim în koinonia cu tot ce ne înconjoară.
- Stai puțin. - În ce?
În comuniune.
- În comuniune... - Am înțeles.
Succesul poate fi găsit oriunde, în orice moment.
Dar e adevărat
și că uneori comitem cel mai mare păcat, acela...
de a lăsa să ne scape acea oportunitate.
De a nu profita la maximum de ea.
Fiindcă s-ar putea să nu se mai întoarcă niciodată.
Oscar!
Armando, închid. E în regulă.
Dragul meu Miguel.
Noi doi vom merge undeva.
Și vom mai bea ceva.
Pentru că înfrângerea asta trebuie jelită corespunzător.
Nu, sunt foarte obosit. Trebuie să închid.
Ești beat. Du-te acasă.
Acasă?
Acasă. Care acasă?
Acasă nu înseamnă doar patru pereți și un tavan.
Nu, domnule.
Nu, domnule!
Acasă...
înseamnă companie, căldură.
Căldura familiei. Faptul de a împărtăși.
Urăsc să merg acolo.
Știi de ce?
Pentru că nu e nimeni acolo.
Și când spun nimeni...
Adică, mama e acolo.
E acolo.
Dar e foarte bolnavă, nu vede, nu aude, nu înțelege nimic.
Iar singurătatea mă omoară.
- Frate... - Știi de când nu mi-am mai văzut copiii?
De un an.
Mama lor nu mă lasă să-i văd.
M-a părăsit.
E fericită cu alt bărbat.
Știi de ce a plecat cu alt tip?
Fiindcă, după părerea ei, sunt un ratat.
Dragul meu Miguel...
Azi nu mă duc acasă.
Nu știam ce să fac, așa că l-am adus aici.
Ai făcut bine.
Câteodată devine așa de deprimat, încât nu poate fi lăsat singur.
Fiule.
Te așteptam, fiindcă mâine e ziua lui José Dolofanul
și Vicky organizează o petrecere în aer liber.
Vrei să mă duc? Nu, mamă, n-am chef de petreceri.
Ești sigur?
O petrecere ți-ar face bine.
La mulți ani, Dolofanule
La mulți ani
Bravo, iubitule!
Nu!
Ce obrăznicie!
- Poftă bună! - Poftim.
Mulțumesc.
- Mă bucur că ai venit. - Mulțumesc de invitație.
Cu plăcere.
- Îți place bine făcut? - Am adus combustibil.
Mi-ai citit gândurile, doamnă Moniquita.
Vicky. Fiule,
pregătește totuma.
Nu, mulțumesc.
Ești plictisitor! Uită-te la fața ta.
- Nu beau aguardiente. - Bea unul, să te înveselești.
- Dar... - Ascultă-ți mama.
Sau o să uit că ești adult și o să te plesnesc cu șlapul.
- Bine. - Ai înțeles?
Da, ar fi jenant.
- Ar fi jenant. - Bea!
Bravo, fiule!
Cine vrea aguardiente?
- N-am mai băut asta de mult timp. - Te cred.
Mama ta e minunată.
E mare figură.
Uită-te la ea...
Mai ții minte cântecul ăsta?
Ne plăcea mult să dansăm pe el.
De fiecare dată când îl auzeam...
când eram împreună.
Da, mi-am amintit acum.
Pe vremuri, nu?
Da, pe vremuri.
- Dansăm? - Nu.
- Nu... - Te rog!
Vino încoace!
- Nu. - Hai!
- Bine. - Așa.
În regulă.
E ca mersul pe bicicletă.
Uite ce fericit e când dansează cu mama ta!
Când îl invit eu, devine stânjenit.
Cred că-l intimidezi. E ca un pitic de grădină pe lângă tine.
Miguel! Am doar intenții bune.
Da.
- Așa e, surioară? - Da. Clar.
Am încercat absolut totul.
I-am dat cheile casei mele. I-am pus sutiene și bikini pe față.
- Știi ce mi-a spus? - Ce?
Că are inima frântă din cauza unei vechi iubiri.
E...
E încăpățânat.
- Hai să ciocnim! - Te rog!
Da.
Va trebui s-o mângâi și să caut în altă parte.
- Pe cine? - Pe ea însăși.
Pentru ce ciocnim?
- Țin eu un toast. - Pentru ce?
Să vedem.
Să ciocnim...
pentru iubirile pierdute.
Îmi place. Da.
Stați puțin.
- S-o facem cum trebuie. - Da.
Printre buze, pe gingii, păzea, stomacule, că vine!
- E bun. Așa e? - Da!
Așa.
Miguel, prietene, noi...
Stați, unde e Dolofanul?
Dolofanul e cu Vicky.
Nu, nu putem face asta fără Dolofanul.
Ce face Dolofanul cu Vicky poate face fără noi.
Miguel, prietene.
Noi...
Vrem...
- Fă-o tu, Gus. - Da...
- Fă-o tu. - O fac eu.
Migueluchis, echipa noastră...
Ascultă-mă. Ascultă.
Vrem să câștigăm.
Western Blue trebuie să fie campioană.
Din moment ce te pricepi, vrem să ne ajuți să avem succes.
Miguel, prietene,
avem nevoie
să ne transmiți mentalitatea de învingător.
- Ascultați-mă. - Ce?
Vă promit
că Western Blue nu doar va da goluri,
- ... ci va fi campioana. - Da.
Western Blue va intra în istorie, fiindcă vom fi numărul unu!
- Da! - Noroc!
- Pentru Western Blue! - Pentru Western Blue! Noroc!
După noaptea aceea,
Western Blue a început un nou capitol.
Deoarece, cu Miguel, e totul sau nimic.
Au fost zile de muncă grea.
Zile solicitante.
Dar eram cu toții foarte fericiți.
Aveam așteptări mari cu privire la ce urma să se întâmple.
Răsucește. Mai tare. Da.
Unul înainte, unul înapoi. Înainte, înapoi.
Înainte.
Picioarele sus. Mai tare. Sus.
Îți stă bine cu freza asta. Dar nu-ți face griji pentru asta.
- Liniștește-te. - Vezi că mi-o strici.
O să se strice când joci. Haide...
Urcă pe aparat și mergi înainte și înapoi.
Pași mai mari. Mai mari.
Mai mari.
Așa!
Echipă, să ne întărim mijlocul. Facem abdominale când fluier.
Unu, doi, trei.
Haide.
Bravo!
- Așa! - Nu pot.
Așa.
Așa! Bine.
- Haideți! - Așa.
Mai tare! Mai repede!
Încă zece.
Ce s-a întâmplat?
Haideți!
Gol!
Haide!
Vedeți? Totul se învârte în jurul numărului șapte.
Pinina e grozav. Joacă foarte bine.
E fiul dnei Belén.
Dacă îl putem opri apărând progresiv,
echipa lor se va destrăma.
De asemenea, profitați de deschiderea din stânga. Bine?
Profitați de ea.
Așa. Repede. Mai repede.
Mai repede...
Așa! Foarte bine. Perfect.
Nu, trebuie să vă întindeți.
Adică până la capăt.
Și aici.
Așa. Mai repede...
Dolofanule! Mai repede. Așa!
Haideți! Se apropie momentul.
Mai repede. Bine, Oscar. E bine!
Dle Genaro, cea mai bună investiție pe care o puteți face astăzi
e cu noi, cu Western Blue, bine?
Știm că concurența
se apropie, deci ce veți face?
Hai să îmbunătățim baza de clienți. Cine sunt clienții dv.?
Oamenii din acest cartier și din vecinătatea sa.
Tot ei sunt cei care urmăresc turneul.
De ce să cheltuiți bani pe anunțuri în ziare și pe rețelele sociale
sau pe PR, când puteți investi în noi?
Fiți partenerul nostru și dv., noi și clienții
vom face mulți bani.
Acum, să conturăm un concept clar.
Tabela de marcaj cu investiția.
Fiindcă vom juca bine, vom avansa și vom câștiga mai mulți bani.
Și cine primește banii ăștia?
Ce credeți?
Țineți minte, dacă pierdem mingea, ceea ce nu se va întâmpla,
Armando îl va flanca pe Pinina.
Oscar stă în spatele lui Armando, în cazul în care tipul driblează. Hai!
Când recuperăm controlul pe partea stângă...
Gustavo va fi pe partea stângă.
Dolofanule, toate atacurile încolo. Gata?
- Gata? Haidem! - S-o facem!
Western, Western, Western Blue!
Sponsorul nostru!
Parasoles!
Să mergem!
Nu!
Hai, ce-i cu fețele astea?
Nu e totul rău.
Am pierdut la doar un gol diferență. Doar unul.
- Asta e bine. Așa e? - Nu.
O să fie bine când o să câștigăm.
Dar am jucat bine. Nu?
Să joci bine înseamnă să înscrii, nu să iei goluri, bine?
Cei de pe locul al doilea nu intră în istorie.
În plus, acum avem un sponsor pentru care trebuie să înscriem.
Așa că mergeți acasă, bine? Odihniți-vă.
Și mâine o să analizăm meciul și o să luăm decizii.
Haideți!
Așa.
- E în regulă. - Nu-mi simt fesa stângă.
- Suc? - Ne vedem, Migueluchis.
Hai, Josecito! Ridică-te.
Băieții au jucat mai bine azi, nu?
Au muncit mult.
Dar n-au câștigat.
Nici nu s-au distrat.
Păreau foarte dezamăgiți.
Grozav.
Să suferi din cauza unei înfrângeri e un semn bun, mamă.
Joci pentru a suferi?
Pentru a câștiga.
Stai să vezi, mamă. Când vor câștiga, vor fi în extaz.
Dacă spui tu.
Cui îi trimiți mesaje la ora asta?
Unei prietene.
Unei prietene?
Ai ceva să-mi spui?
Eu? Nu, nimic.
Hai, arată-mi și mie.
Da?
La naiba...
Șuturile n-au fost foarte precise.
Dar am avut multe ocazii de gol. Ce înseamnă asta?
Înseamnă că strategia noastră ofensivă a fost bună,
dar apărarea a fost proastă.
Deci, dacă vrem să reușim în acest proiect,
trebuie să îmbunătățim aspectul ăsta.
Deci, trebuie să ne antrenăm mai mult?
Nu, Dolofanule.
Trebuie să luăm decizii drastice.
M-am gândit și...
avem nevoie de un portar și un fundaș,
îi putem plăti din banii de la sponsorul nostru, dl Genaro.
O clipă. Doar o chestie...
Asta înseamnă că Oscar și cu mine vom fi rezerve?
Înseamnă că trebuie să vă câștigați locul.
Da.
Competența califică
și niciunul dintre noi n-are locul garantat,
trebuie câștigat.
Ce e?
Fac ce mi-ați cerut să fac.
Nu vreți ca Western Blue să câștige? Eu vreau.
Uite.
Cine crede că avem nevoie de întăriri pentru a ne îmbunătăți?
Bine.
Bine, așa.
Poftim. Bine. Gus?
Bine.
Îmi pare rău, dar am luat cea mai bună decizie.
Dolofanul s-a supărat pentru că nu l-am susținut.
Dar e băiat bun.
A doua zi, și-a dat seama c-a fost pentru binele echipei.
Și s-a întors la antrenamente,
plin de energie, dornic să-și recupereze locul.
Și așa cum a spus Miguelucho, cu întăriri,
echipa a început să câștige.
Bine, Paolo! Bun portar!
Așa! Bine!
Bine! Jos!
Vezi? Jos.
Gol!
Așa! Bravo, echipă!
Prima victorie din ultimii 15 ani pentru Western Blue.
Și e un sentiment grozav!
Și abia începem, băieți!
Vrem să câștigăm campionatul? Da! Și apoi, cupa orașului!
- Cupa orașului? - Sigur.
Ne mulțumim cu un campionat de cartier?
- Să țintim sus! - Da!
Western Blue! Western Blue!
Western Blue!
Armando.
Ești chemat la telefon.
Nici măcar un apel de la copii.
Era bunica lor.
Îi iubea foarte mult.
Stai liniștit, sunt sigur că vor veni...
Nu e vina copiilor. E vina lui Miriam și a iubitul ei.
Se cred superiori acum, pentru că tipul are bani.
Nu vor să vină aici, în orașul ăsta.
Mama îi iubea mult pe copii.
Și eu.
Am dezamăgit-o pe mama.
S-a spetit să-mi ofere o educație bună.
A făcut imposibilul ca să merg la facultate și uită-te acum la mine.
Vând telefoane mobile.
Biata mama...
Viața e așa de grea...
Uneori, e al naibii de nedreaptă.
Aici suntem Patricia și eu.
- Voi sunteți? - Da.
Eram prietene apropiate.
Uite, ăștia sunteți voi când erați copii.
La ziua lui Vicente. Îți amintești?
Da, avea păr atunci.
Da, erați niște copii minunați.
M-am gândit mult la ce am vorbit
în ziua în care te-ai întors acasă.
Miguel, cred că și ei au vrut să aibă succes.
Au muncit din greu pentru asta.
Doar că unii dintre ei, nu știu, au obosit,
alții n-au prea avut noroc,
iar restul, nu știu...
au vrut o altfel de viață.
Dar încă sunt acei oameni minunați care erau de mici.
Uită-te la asta.
- Ai iubit-o. - Da. Ea.
E un pic absurd, fiindcă mamei mele nu-i plăcea fotbalul.
Dar, câștigând campionatul cu Western,
mă puteam revanșa față de mama.
Adică,
n-am avut succes în carieră,
dar aveam șansa să devenim campioni. Urma să fim campioni.
Aveam de gând să duc trofeul la mormântul ei.
Urma să fie modul meu de a-i onora memoria.
Chiar dacă mi-aș fi lăsat inima pe teren.
Ce idiot! M-am înșelat.
Bravo! Bine, Vicente.
Așa.
Haideți!
Ai un minut?
Da.
Da...
Armando, ține-mi locul.
Cum zici tu.
Mi-a trimis nașa niște genuflexiuni. Să facem niște genuflexiuni.
Unu, doi, trei...
Te-am văzut, Dolofanule, ai grijă la genunchi. Cinci...
I-ai văzut pe cei noi?
- Deprimat? - Deprimat.
Probabil n-o să înțelegi, Miguel, dar echipa asta e...
viața lui José.
De când nu mai joacă, e foarte trist.
Dar câștigăm!
Dar vrea să fie pe teren, să joace.
Înțeleg, dar nu e un jucător bun.
- A muncit foarte mult. - Ce pot face?
S-a antrenat. L-am pus și la regim.
Uite.
De când m-am întors,
mă întreb...
Cum de v-ați căsătorit?
José...
José e un om grozav.
Deci?
E suficient?
Uite.
Am venit aici să-ți cer o favoare specială.
Lasă-l pe José să joace.
Te rog, pune-l pe teren. Lasă-l să joace.
Îți garantez că nu te va dezamăgi.
Te rog.
Echipă, veniți aici, să ne adunăm!
Toate bune. Bine.
Echipă.
Dolofanule, tu ești portarul.
Dă-ți jos aia. Și să nu ratezi ocazia.
- Și eu? - Hai, echipă!
- Echipă. - Bravo, Dolofanule!
Echipă.
Haidem!
Western, Western, Western Blue!
Ăsta e Dolofanul meu!
Haide!
Bine!
Sus! Sus!
Stai, frate! Așteaptă.
Frate!
Ce jucăm?
Trebuie să te concentrezi!
Nu te pune cu mine.
- Concentrează-te. - Nu mai greși.
Ai greșit acolo.
- Fotbal. - Ai greșit acolo.
Du-te și înscrie niște goluri.
Du-te.
Tipul ăsta e ridicol!
A fost alegerea lui Miguel.
- Câte goluri ai înscris? - Concentrează-te!
Termină. Haide!
Să mergem. Hai!
Terminați!
Hai! Pasează.
Ce?
La naiba!
- Haide! - Fii atent!
Bravo! Două goluri.
- Două goluri! - Strigă la el, frate!
Gata!
Ce jucăm?
Nu!
Trebuie să flancăm numărul 26.
El marchează. Câștigă meciul, băieți.
Gustavo, Vicente, traversați.
Bine? Faceți schimb de locuri.
Vă rog.
O întrebare.
Dolofanul rămâne ca portar?
Iartă-mă, frate, dar...
Pierdem pentru că ai greșit de două ori. Scuze.
Liniștește-te, Vicente, oricine poate greși.
Sunt de acord cu Vicente.
A greși e omenește.
Dar nu de două ori la rând. Nu te descurci
și echipa suferă.
Stați puțin. Vă rog, să ne calmăm.
Eu iau deciziile aici. Deci...
Nu.
Lasă-i să vorbească cât vor.
Cine te crezi, Vicente?
- Messi? - Nu striga la mine.
- Ronaldo? Bezos? Jeff Bezos? - Bine.
Bezos, sigur. Nu, frate.
Îmi pare rău.
Trebuie să recunoști
că nu ești la nivelul restului echipei.
- A trebuit s-o spun. - Sigur, și trebuie să te credem.
Ce ai spus?
Ce ai zis?
Încetați! Gata!
Ajunge!
- Gata! - Bine.
Și tu, nu fi egoist.
Acceptă adevărul. Echipa e pe primul loc.
Poftim.
Ia-ți...
Gustavo.
Te ajut eu.
... tricoul echipei. Dă-te, frate.
Întoarce-te, Dolofanule.
- Dolofanule. - Dolofanule!
Întoarce-te!
Ce faci, Miguel?
Credeam c-o să vă găsesc sărbătorind.
Să fie 2-0 la început și totuși să câștige...
Asta n-a mai făcut echipa niciodată.
După ce s-a întâmplat cu Dolofanul, ce e de sărbătorit?
Da, a fost urât, nu?
Îmi dai o bere? Am ceva de discutat cu tine.
Oscar, va trebui să vorbim fără bere, am închis pe azi, deci...
- Asta e. - Bine, voi fi direct cu tine.
Vreau să joc. Vreau să fiu pe teren. Sunt pregătit.
Și vreau să discutăm despre afaceri.
- Afaceri? - Da.
Am informații pe care le vei găsi interesante.
E simplu.
Îți dau informațiile, îmi dai o șansă la următorul meci.
Dolofanului i-ai dat-o gratis, și-ți garantez că eu n-o să greșesc.
Ce spui?
E vorba de mama ta.
A fost groaznic ce s-a întâmplat cu Dolofanul.
E greu.
De ce l-ai lăsat să joace?
M-a rugat Vicky.
V-am văzut uitându-vă unul la altul azi.
Și nu e prima dată când vă văd.
Miguel, nu vreau să mă bag,
dar ai grijă, te rog.
Uneori, noi, femeile, avem o slăbiciune pentru foștii iubiți.
Mai ales dacă nu i-am uitat.
- Nu, mamă. - Miguel, ascultă-mă, te rog.
O spun din nou. Fii atent.
Nu merită riscul de a răni pe cineva. Bine?
- Trebuie să plec. - La ora asta?
Da. Mă întâlnesc cu o prietenă.
Mamă.
Salut-o pe prietena ta.
Bine.
Arăți minunat, ca de obicei, Mónica.
Mulțumesc.
De ce ești bârfitor?
N-o să te lovesc, ca să nu mă murdăresc pe mâini.
Nu-s bârfitor! Cine știe ce ai auzit?
Știi ce? Dacă n-ai nimic de ascuns, e bine.
- Liniștește-te, Gustavito. - Deci nu recunoști?
Bineînțeles.
- Ce-i cu asta? - Armando.
Spune-le ce i-a spus tipul ăsta lui Miguel.
- Ce? - De ce mă bagi la mijloc?
- Deci tu ești bârfitorul? - Gata! Ce se întâmplă aici?
Scandalagiul ăsta strică totul din cauza unei simple bârfe.
Nu-s scandalagiu. Sau măcar nu-s bârfitor.
Nu vrei să recunoști ce ți-a zis despre Gustavo aseară?
- Să ne calmăm. - Cum să ne calmăm, Miguelucho?
Vreau să-mi spună adevărul.
- Vino încoace. - Spune-i adevărul. Spune-i.
- Gustavo. - Ascultă-mă.
Voi fi cu ochii pe tine.
- Gustavo. - Uite...
- Uite ce porcărie ai făcut, Armando. - Tu ai făcut-o.
Fiindcă ești un trădător, un turnător.
Haide, Armando!
Miguel.
Stai jos, te rog.
Din moment ce știi ce se întâmplă,
voiam să-ți spun că Gustavo se mută cu noi azi.
Am decis asta cu ceva timp în urmă.
Înainte să ieși din închisoare.
Nu găseam momentul potrivit să-ți spun, așa că...
Dacă Oscar ți-a spus deja...
Alegre, în spate. Pava, în atac.
Armando, în față. Gustavo, în spate. Vicente, în față.
- Hai! - Miguel, o clipă.
Am făcut o înțelegere. Mi-ai spus că pot juca.
Vei juca, dar nu de la început.
Amice, nu așa ne-am înțeles.
Ne-am înțeles că vei juca, nu și când.
- Turnătorule. - Armando, știi ceva?
- Ar trebui să taci. - Sau ce-o să facă turnătorul?
Terminați...
Nu-ți pierde vremea cu ticălosul ăsta.
- Poftim? - Nu e nevoie să-l insulți.
Sărută-l, atunci. Nu te băga.
- Nu te băga tu. - Nu mă bag.
- Ba da. - Nu m-aș pune niciodată cu tine.
Hei!
După meci, puteți să vă bateți.
Dar am venit aici să jucăm și să câștigăm, bine?
- Să mergem! - Nu. Știi ceva?
Nu mai conta pe mine. Niciodată.
Poți să-ți păstrezi echipa de rahat.
Nu, te rog, amice, rămâi.
Știi ceva? Sper să luați bătaie,
gașcă de...
Sunteți niște...
O gașcă de...
Nu plecai?
Ce?
... idioți!
- Plec. - N-ai decât.
Osquitar! Os...
Nu. Nu trebuia să-l umiliți.
S-a umilit singur.
- Coboară tonul. M-am săturat... - Poftim?
E suficient de jos?
Problema este...
Hei! Mai jucăm sau nu?
Nu sunteți prieteni?
Prieteni de-o viață?
Haideți să câștigăm meciul ăsta.
Haide. Da! Să mergem.
Haide...
Să mergem!
Așa!
Acolo, Gus, da!
Bravo, Gus!
Da, du-te!
Bine, frate!
Du-te, Vicente!
Gol!
Vicente! Gol!
Gol! Așa! Gol!
Da, la naiba! Gol! Bravo, echipă!
Ce e cu atitudinea asta? Ne descurcăm bine!
Ce se întâmplă cu voi?
Ce e asta? O petrecere de aniversare?
Am ajuns în semifinale. Trebuie să sărbătorim. Nu?
- Bine. Felicitări! Mă bucur pentru voi. - Mulțumesc.
- Și băieții? - Probabil sunt pe drum.
Sau poate nu.
Ia o bere. Din partea mea.
Trebuie să sărbătorim, nu?
Brusc, toți au început să se certe și...
- De asta n-au venit. - Așa cred.
Aveam nevoie de tine în tribune.
În timp ce voi jucați, eu...
rezolvam o mică problemă.
Nu te-a lăsat Dolofanul să vii.
Nu-mi spune nimeni ce să fac.
- Ai rămas să-l susții? - Dolofanul a plecat de acasă.
Nu știu, ajunsesem...
într-un punct critic. Așa că am decis să luăm o pauză.
Nu știam. Îmi pare rău.
Nu știu dacă...
nu-l mai iubesc pe Dolofanul
sau e doar ceva temporar,
sau nu mă mai iubește el.
Sau dacă a fost o greșeală dintotdeauna.
Adevărul e că sunt...
Sunt epuizată.
De ce nu te-ai căsătorit?
Eram pe punctul de a o face, dar...
Fostei mele...
nu i-a plăcut faptul că prietenii ei
credeau că iubitul ei e un infractor, așa că...
a pus capăt relației.
Și ai iubit-o cu adevărat?
Așa credeam, dar...
Păi...
De când m-am întors acasă,
mi-am dat seama...
că toate lucrurile de care eram sigur
nu erau deloc sigure.
Trăiam o viață foarte superficială.
O viață fragilă.
Totuși...
Acum...
simt că trăiesc lucruri reale.
Lucruri profunde.
Sticla de bere e goală.
Se face târziu și s-ar putea să plouă...
Trebuie să mă duc acasă.
Mă bucur că te-ai întors, Miguel.
Migueluchis!
- Vicente a fost jefuit. - Ce?
- Cum? - E în spital.
- Să mergem. - Stai să închid magazinul.
Credeți-mă, mă simt mai bine decât arăt.
- Nu te-ai văzut. - Idiotule.
Vicente, ce au spus doctorii?
Din fericire,
niciun organ nu e afectat.
Am supraviețuit.
Numai cei buni mor tineri, nu?
Dar am o problemă, băieți.
Știți că sunt...
liber-profesionist.
N-am asigurare medicală.
Nu știu cum o să ies de aici.
Nu pot plăti taxele de spitalizare.
Trebuie să mă ajutați să fug.
Liniștește-te, Vicente.
O să punem mână de la mână și plătim tot.
Tu doar fă-te bine, în regulă?
Ce drăguț!
Haide, frate...
- Ne vedem. - Ai grijă de tine.
Incredibil. Nu mai ești în siguranță pe străzi.
- E foarte nesigur. - Vicente n-a fost jefuit.
A inventat asta.
O bandă de neonaziști... Ați auzit bine, o bandă de neonaziști în Columbia
l-a prins trăgându-și-o cu un tip într-o parcare.
Celălalt a scăpat, Vicente nu.
- Ce? - Polițiștii mi-au spus.
Nașpa, frate.
Nu-l putem lăsa aici. Trebuie să punem bani, bine?
Mama mi-a lăsat niște bani. Nu e mult, dar tot e ceva.
O să-mi pun bonusul.
Băieți, sunt falit,
dar o să fac rost de bani pentru prietenul meu.
- Urma să plec într-o călătorie cu... - Mama.
Cu ea.
Dar o să pun bani.
Avem bani de la sponsorul nostru pentru c-am ajuns în semifinale.
Cred c-o să ajungă. O să întreb care e suma. Mergeți înainte.
- În regulă. - Bine.
- Mă bucur că te-am văzut. - Să mergem.
Știu pe cineva aici, la clinică, dar...
Ești bine?
Am vrut să-ți spun să nu-ți faci griji.
Am găsit o modalitate să plătim.
Mulțumesc.
Vreau să-ți mai spun ceva.
Ce?
Păi...
Știm că n-ai fost jefuit.
Că te-au prins cu un tip într-o mașină.
Ce au spus ceilalți?
Nimic.
Știm de mulți ani că-ți plac bărbații.
Vicente, când m-am întors acasă,
eram absolut convins că toată lumea mă va judeca...
pentru tot ce am făcut.
Pentru că am plecat așa.
Pentru că v-am abandonat.
Chiar și pe mama.
Pentru că mi-e rușine de cine sunt
și de unde vin.
De voi. De tot.
Și știi ce?
Niciunul dintre voi n-a spus nimic.
Absolut nimic.
Apreciez asta, fiindcă asta înseamnă respect.
Și e greu să primești asta în ultima vreme, nu?
Prietenii tăi te iubesc.
Te iubim, bătrâne.
Și crede-mă când îți spun...
că, indiferent de alegerile tale în viață,
oricare ar fi,
vom fi alături de tine.
Deci, să te faci bine repede.
Avem nevoie de tine.
Bine?
Bine.
Fruntea sus, Vicentico!
Miguelucho. Miguelucho, trezește-te!
- Te sună din Japonia! - Japonia?
Da, băieții cu ochi migdalați. Trezește-te.
Cât e ceasul?
Ridică-te. Haide!
La naiba...
Ne vom vedea în două zile și vă voi prezenta o propunere.
Vă mulțumesc mult, la revedere.
Ce s-a întâmplat? Cine era?
Mamă...
O companie multinațională japoneză
are un proiect de transformare digitală aici, în Columbia.
Și vor să-l conduc.
Asta e grozav, Migueluchis.
Probabil vă întrebați de ce v-am chemat aici.
E simplu.
Vom face această companie să fie pe primul loc în doar șase luni.
Cum vom realiza asta?
Nu trebuie să căutăm pe nimeni.
Trebuie să ne consolidăm sentimentul de apartenență la companie.
Simțul meu de apartenență.
Cu alte cuvinte,
vreau să spun că n-avem nevoie de nimeni altcineva.
Sau de cei mai buni de pe piață, nu.
Trebuie să investim în oamenii noștri, ca să poată fi cei mai buni.
Cum a mers?
Știi că japonezii nu vorbesc prea mult,
dar cred c-am fost convingător.
Te rog să le spui angajaților că nu trebuie să plece.
Și sper să fac lucrurile bine de data asta.
Bine, vor fi fericiți.
A sunat domnișoara Cristina.
Coșmarul ăla bipolar din nou?
- Da. Nu vrea să renunțe. - Da.
Bine. Data viitoare când sună, spune-i că sunt în Tibet și asta e.
- Sau pot s-o blochez. - Da!
O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
Pe cine avem aici?
- Ce mai faci? - Bine, tu?
Foarte bine.
Am auzit că lucrezi cu Jump and Art.
Îți vine să crezi?
Voi fi concurentul direct al tatălui tău.
Apropo, vrea să vorbească cu tine.
Vii la cină în seara asta?
Poți vorbi cu el și apoi să petrecem puțin timp împreună.
De dragul vremurilor trecute.
Sună tentant, dar...
În seara asta o s-o cer în căsătorie pe femeia pe care o iubesc
și nu cred c-o să-i placă să petrec timp cu fosta mea.
Cine e?
Doamna aceea frumoasă care se îndreaptă spre noi.
- Felicitări! - Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
- Îți place aici? - Da, e frumos.
Cred că e locul potrivit ca să-ți vorbesc despre ceva.
De asta te-am rugat să vii.
De ce ești așa de serios?
Nu-s foarte bun la chestiile astea.
- Așa că o să trec la subiect. - Te rog.
N-am prea mult timp. Trebuie să mă întorc acasă.
Astăzi echipa va juca un meci foarte special.
- Merg în finală? - Nu e asta.
De când ai plecat, totul a revenit la normal.
N-au mai câștigat niciun meci.
Atunci de ce e special?
E special pentru că...
de data asta...
vom sărbători că sunt însărcinată!
Am aflat acum două zile și...
n-am avut ocazia să sărbătorim cu toată lumea,
și am decis să sărbătorim cu băieții după meci.
Nu erați în...
Da, am avut o pauză, care ne-a ajutat să ne dăm seama
că nu putem trăi unul fără celălalt.
Și e și un copil pe drum...
acum.
Felicitări!
Ce voiai să-mi spui?
Nimic. Am vrut să-ți mulțumesc.
Mulțumesc pentru tot ce ai făcut pentru mine.
Tot ce ai făcut de când m-am întors acasă.
Pentru că m-ai ajutat să mă regăsesc.
Știu că mi-a luat prea mult,
dar trebuia să-ți mulțumesc.
N-ar fi fost la fel fără tine.
A fost ușor.
Știi...
Știi, Miguel, că ai fost și vei fi mereu prietenul meu.
Mereu.
Știu. E o nebunie.
Am uitat să vă spun.
Am devenit foarte paranoic când s-a întors Miguel.
Nu doar pentru că e chipeș, ceea ce e adevărat.
Dar Miguel și Vicky au fost împreună când eram copii.
Dar am dat-o în bară amândoi.
Amândoi am înțeles greșit ce făcea.
De exemplu, eu credeam că Vicky nu mă mai iubește.
Miguel credea că Vicky s-a îndrăgostit de el din nou.
Noi, bărbații, mai avem mult de lucru ca să putem înțelege femeile.
Bărbați... Femei...
Vicky.
Cum a mers?
Binișor.
Bine, îmi spuneți mai târziu. Întâlnirea e pe cale să înceapă.
Nu, vino încoace.
Nu mă duc. Am un lucru important de făcut.
Mai important decât proiectul la care am lucrat toată săptămâna?
Da...
Mult mai important.
Și nu trebuie să iau ăsta, așa că ai grijă de el.
Du-te. Ești pregătită pentru asta. O să te descurci.
Western, Western, Western Blue!
Doamne, ajută-ne cu lovitura scorpionului.
Așa! Asta e echipa mea!
Haide!
Miguel!
- Ce faci? - Hei!
Mă bucur că ai venit!
Nu puteam rata petrecerea asta. În niciun caz!
Hai, băieți! Dați lovitura!
Western Blue! Arată-ți atitudinea!
Western Blue! Western Blue!
Arată-ți atitudinea!
- Uită-te la el. - Uau!
Sigur veți fi cei mai buni părinți.
Da.
Vrei un băiat sau o fată?
Nu știu, dar eu...
- Ce vrem? - O fată.
- Mă bucur pentru voi. - Mulțumesc.
Dar fă-mi o favoare.
Dacă e fată, fă-o să arate ca tine, nu ca Dolofanul.
Câtă răutate!
- Miguel! - Ce faci?
Îl mai ții minte pe Rodolfito?
Rodolfito! Ce mai faci?
- Cum ești? - E obsedat de cultura japoneză.
Și i-am spus că vei lucra cu ei.
Poate îi poți da niște sfaturi.
Sfaturi? Da.
Du-te acasă, ia o valiză și pune hainele cele mai bune,
potrivite pentru vremea din Japonia, fiindcă îl iau pe tatăl tău la Tokyo.
Am nevoie de un contabil, asta ești, nu?
Ce spui?
- Sigur, amice! Japonia! - Vino încoace.
Deci, Armandito, bei ceva?
Nu, mulțumesc.
Weekendul ăsta Miriam mă va lăsa să văd copiii.
Și n-o s-o dau în bară.
Bine!
Deci, e prohibiție.
Încerc.
- Felicitări! - Tu vrei?
Mă bucur.
Sunt foarte nostimi, nu?
Hei, băieți!
Doamna Mónica. Ce mai faci?
El e...
Juan Carlos. E un client. Suntem prieteni.
E iubitul meu.
Super!
- Ești liber. În sfârșit! - Bravo!
- Mă bucur de cunoștință! - Bun-venit!
Bei ceva?
- Așa. - Bine.
Poftim, fiule.
Ești fericit?
Foarte fericit.
Vezi? Chiar dacă pleci o perioadă,
aici va fi mereu acasă.
Ăsta e cartierul tău și ei sunt prietenii tăi.
Așa e.
Yadirita, de ce stai singură acolo?
Admir priveliștea.
Da.
Arăți foarte bine azi.
- Și tu ești superbă. - Mulțumesc.
Trebuia să arăt bine pentru petrecerea prietenilor mei.
Și să bei ceva cu bătrânul Miguel, nu?
Sigur.
- Să ciocnim. - Bine.
Dar, de data asta, pentru iubirile pe care nu le-am pierdut.
Îmi place. Noroc!
Tu ai făcut sangria?
Să înceapă petrecerea!
- Schimbă muzica! - Vino încoace.
Da...
Întoarcerea acasă mi-a arătat
că mentalitatea de învingător pe care o propovăduiam era...
De fapt, încă mai este
cea mai mare manifestare a egoismului uman.
Nu există un învingător fără un învins.
Ce vreau să spun e,
cu alte cuvinte,
că, pentru a fi învingător, trebuie să-ți placă
să calci pe adversarul tău, cel care pierde.
Fiecare victorie implică să te bucuri
de frustrarea altor oameni.
Miguel!
Am încercat...
Sărbătorirea înfrângerii e...
un act de bunătate.
Cea mai mare dovadă
că ne putem înțelege, că putem fi în koinonia cu noi înșine.
Lucrul care ne definește cel mai bine ca rasă umană.
De aceea
sunt convins
că și atunci când pierzi, câștigi un pic.
Subtitrarea: Ana-Adina Doroftei
Redactor Cristian Brînză