Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
OTAC PILÓN OSNIVA SKUPINU HEPTA
„MRTVI NE GOVORE”
VIDJELICA I LJEKARNICA, ČLANICA HEPTE
SKUPINA HEPTA IZVJEŠTAVA O PARANORMALNIM DOGAĐAJIMA U PALAČI
SLUČAJEVI ISTRAGA PARANORMALNOG
NADAHNUTO STVARNIM DOGAĐAJIMA
„FENOMENI U PALAČI”
FENOMENI
Ispričavam se. Hvala.
Oče, dugo je vremena prošlo. Mislili smo da ste umrli.
Bez brige. Ako umrem, poslat ću ti znak.
-Bože sačuvaj. -Idemo iza.
Crnu ili s mlijekom?
Neka prva bude crna. Je li se još tko pojavio?
Vi ste prvi, oče.
Hvala, sinko.
M-teorija Edwarda Wittena…
NOVI OBZORI U TEORIJSKOJ FIZICI
…potječe iz teorije struna,
prema kojoj su sve čestice…
Čovječe, ništa ne kopčam.
Obećao sam profesorima s Cambridgea da ćemo ih večeras voditi na tripice.
-Tripice za večeru? -A što očekuješ? Englezi su.
Ne. Večeras imam sastanak i…
Vidimo se za 20 minuta.
Nastavljamo sljedeći tjedan.
Čekajte! Nemojte pobrisati.
Zanima li vas praksa?
-Kava s mlijekom, u čaši, naravno. -U šalici je grijeh, sinko.
I vaša voda.
-Hvala. -Nema na čemu.
Carlose?
-Nema to veze s vjerom… -Pardon. Imala sam problemčić.
-Zdravo. -Ovo je Pablo Marimón.
-Vjeruje samo u znanost. -Planin student. Drago mi je.
Sjajno, nije došao i poslao nam je skeptika.
Ne, jako me zanima parapsihologija, iz znanstvene perspektive, naravno,
ali pročitao sam sve vaše knjige i slušam vašu emisiju, gospođo.
-Svake subote? -Nego što.
Subotom navečer trebao bi tulumariti. Samo si jednom u dvadesetima.
I više mi nemoj persirati. Jasno?
-Da, gospođo. -Dobro.
Čaj od cvijeta limete. Dupli.
S ledom, baš kako voliš.
Evo, odnesi čašu.
Što je bilo?
Carlos. Pokušao mi se javiti.
Pala je slika i soba je bila ledena.
Dokad ćeš puštati da ti prošlost krade sadašnjost?
A gdje su njih dvije?
Kladim se u čaj da će Paz otkazati zbog unuka.
Krastačine oči, žablji kraci… Baka će te uloviti i pojesti ti lice!
Čekajte.
Pustite me. Pustite baku.
Pustite baku.
Što je, dušo? Kasno je i želiš da ostanu na večeri, zar ne?
Zato što sam vidovita, naravno.
Što da radim? Da ih ovdje ostavim same?
Dobro.
Daš im prst, a oni uzmu cijelu ruku.
Tiho, baka ne čuje!
-Gore. -Shvaćam.
Što je to bilo? Ne, samo briši.
-U redu, bog. -Vidimo se.
Patere…
dužan si mi ovaj čaj.
Pa…
Prvom plaćom kupit ću jedan ovakav.
Zar ti Gerardo nije rekao da radimo iz altruizma?
Ako ne za novac, zašto onda?
Da bismo pomogli potrebitima. To je najbolja naknada.
A vi?
Ne, pardon.
Zašto si se pridružila skupini?
Carlos je volio sve povezano s paranormalnim
pa smo se dogovorili da ćemo kad umremo postupiti kao Houdini.
Houdini?
Obećao je ženi da će joj javiti ako ima zagrobnog života.
-Kako? -Izumio je kod.
Deset riječi koje su znali samo oni.
Kad je Houdini umro, žena je obilazila brojne medije, no bezuspješno.
Naravno.
Ne možeš tratiti život u lovu na duha.
-Dobro. Reci nam o čemu se radi. -Da.
Antikvarnica. U blizini.
-A ovo? -To je od prije 10 godina.
Nikad nije priznao, no dva su susjeda sve vidjela.
Nasilna smrt.
Prije nekoliko dana nazvao me vlasnik trgovine, jako uzrujan.
Ništa neobično. Zvukovi, namještaj se miče sam od sebe…
Ako je to uobičajena priča, gdje gori?
Jer kad sam prešao njihalom preko tlocrta antikvarnice,
odletjelo je iz ruke.
Službenica, antropologinja, psihologinja i doktorat u Parizu.
Bien sûr.
Imaš i ljekarnu, zar ne?
Zacijelo ti je posao službenika silno dosadan.
Čeznem za dosadnim životom.
Tako si lijepa, sigurno imaš gomilu udvarača.
Ni ti ne izgledaš loše.
I nisi imao djevojku otkad ti je žena umrla?
-Slobodan sam. -Smrt je dio života.
Rekao sam da sam slobodan. Agencija to navodi.
Pogriješila sam, pardon.
Ma izgledaš poznato.
-Vidio sam te na TV-u. -Ne.
-Vidovnjakinja! -Da, ali u redu je.
-Ovo je jezivo. -Ne, osim toga, prestajem.
Usredotočit ću se samo na svoju ljekarnu.
Postat ću ljekarnica.
Ispričavam se. Gloria je zvala, ne osjeća se dobro.
Onda dobro. Privedimo ovo kraju.
Ja završavam za pola sata.
Ako želiš, možemo otići na piće…
Ja? Ne, ne mogu.
U redu.
Dobro, naravno. Nema problema.
Promijeni godišnje doba ili zima srca neće proći.
-Biblija? -Pjesma Alaska y Dinarame.
Dakle, što? Ne idemo u lov na duhove?
Bez nje to bi bio gubitak vremena.
HRAM STARINA
DOMAR
Stižem!
Stižem.
ANTIKVARNICA
Trenutak.
-Dobra večer. -Zdravo.
-Došao sam… -Ah, da, otišli su prije nekog vremena.
Vratit ću se neki drugi dan.
Svaki dan zatvaraju sve ranije. Budući da nema kupaca…
Jutros je jedan od njih istrčao odavde, kao da ga policija lovi.
Jadnik se upiškio.
Jeste li već neko vrijeme domarica?
Suprug i ja došli smo ovamo jako mladi.
-Ne znate što se ovdje zbilo? -Mislite na zločin.
Da. Čovjek kojeg su ubili bio je moj muž. Jadnik.
Ostala sam sama s našom kćeri.
-Moja sućut. -Takav je život.
Ako želite, imam ključeve od tih vrata.
-Ako vam ne smeta… -Vjerujem vam, gospodine, svećenik ste.
Često vas viđam na televiziji.
Ako se slažete, ostavite ključeve u domarevom sandučiću kad završite.
-Hvala. -Bog vas blagoslovio.
Sredinom 1980-ih Pilón je osnovao interdisciplinarnu istraživačku skupinu
za proučavanje raznih paranormalnih fenomena.
…„medij” jer ta koncepcija spaja druge dvije.
To su vidovitost, tj. sposobnost gledanja kroz vrijeme, i telepatija.
Četiri minute su granica tijekom koje mogu obavljati utjelovljenje.
Ako se dulje zadrži, postoji rizik da se ne vrati.
Da, jer padne u trans, duh preminulog zauzme Glorijino tijelo.
-Srećom, uvijek su miroljubivi. -I pristojni.
Među najpopularnijim slučajevima bila je palača Vergara,
koja je tada dospjela na naslovnice.
EVP-i otkriveni ondje proslavili su se diljem zemlje.
Ispričaj im o Vergari.
Zašto ne, zar ne?
Oprostite, rez. Pardon. Trenutak.
Kod kuće pozorno poslušajte sljedeći zvučni zapis.
Trebam samo tri.
Dogodila se abnormalna reakcija koju smo potvrdili svim instrumentima.
A naš medij Gloria…
Je li istina da je bila u nesvijesti nekoliko minuta?
Recimo da je to bio jako složen slučaj.
Ocu Pilónu želimo brz oporavak
koji nas, uzgred budi rečeno, dugo nije posjetio.
A sad vremenska prognoza za vikend.
Jako nevrijeme očekuje se diljem Pirenejskog poluotoka…
Ti ljudi… Već ga šalju u grob.
Baš su morali spomenuti palaču Vergara.
Zdravo.
Kako je?
Ondje je sigurno bilo nešto jako ozbiljno ako je završio ovako.
Ma daj! Pio je deset kava na dan i spavao je najviše tri sata.
Ne, jučer je izgledao dobro.
Zdravlje se ne cijeni dok ne dođe bolest.
-Zašto si ga pustila da ide sam? -Pa! Barem sam bila na sastanku.
Čovjek se više ne smije razboljeti?
-Razboljeti? -Da.
„Razboljeti”?
-Da. -Kako da ne, razboljela si se…
Zašto nije slijedio protokol? Istražujemo kao tim.
Rekao je da ima predosjećaj i zabrinuo se. A znate njega, žurilo mu se.
Ali uopće nije rekao da ide sam.
Ni u jednom trenutku… Zašto?
-Što to pleteš? -Prekrivač, da mu bude toplo.
Što se događa? Dopušten je samo jedan posjetitelj.
Ma nemojte? Pa, ovo je mjesto puno ljudi…
A jedna gospođa kaže da će vas tužiti zbog nesavjesnosti.
Nema mojih pacijentica.
Kaže da je došla s tumorom veličine krumpira,
a vi ste joj propisali laksativ.
Sirotica. Umrla je dva dana poslije.
-Svi van, idemo! Smjesta! Uzmite stvari. -Polako.
-Mogu li završiti ovaj red? -Vani. Idemo.
Moraš biti jaka, dijete moje.
Zašto?
-Kugla. Ostavila sam je. -Gloria.
Što?
Moramo saznati što se zbilo.
TRAFIKA
-Gdje je Gerardo? -Ostao je s ocem Pilónom.
-Bog. Kako si? -Zatvori ga, kvragu, pada po nama.
To što se zbilo nije normalno.
Molim te, nemojmo pretjerivati. Star je i puši kao Turčin.
Držimo se protokola da vidimo što ćemo naći.
Kakav protokol?
Kad istražuješ paranormalne pojave, prvo moraš isključiti normalne pojave.
Jasno, zato moraš provjeriti smatraju li se uvjeti normalnima.
Fenomen ne može biti nešto što fizikalni zakoni mogu objasniti.
Tu na scenu stupate ti i tvoje spravice.
Uglavnom, kad se dogodi nešto neobjašnjivo,
to je zato što je entitet zarobljen u međufazi.
Samo malo.
Mozak je neuroanatomski supstrat u kojem se nalazi svijest.
Kad prestane funkcionirati, više uopće nema svijesti, to je očito.
Klinac je super.
Ovo je Gerardovo. Uzmi.
Otvori ga.
U 16. stoljeću ovdje je bio župni dvor. G. 1538. izbio je požar.
Nije ostao ni kamen na kamenu, a zemljište je kupio talijanski trgovac.
Izgradio je kuću koja je stoljećima bila u obitelji.
Podstanar iz podruma 1989. zatukao je susjeda čekićem.
Majko Božja!
Ako je zaglavio u međufazi, sigurno je bio jako loše volje…
U međufazi, kako da ne.
Ne brini se, u većini slučajeva
te su pojave poltergeisti izazvani ljudima koji žive u kući.
-Mrtvi nisu nasilni. -Nasilni su oni živi.
Bacaju stvari, no nisu nas pogodili.
Čine to samo da privuku pozornost.
Paz!
Što god da se dogodi, ostani smiren.
Posreći li ti se da vidiš Gloriju kako stupa u kontakt,
odmah ćeš postati slobodoumniji. Kad je u transu, to je spektakl.
-Je li to kompliment? -Pristaje ti.
Stani, to je ovdje!
Kvragu.
Kako pljušti. Nevjerojatno…
-Je li tako dobro? -Nevjerojatno!
KAZALIŠTE
-Hej, ti pušiš? -Ne.
Kako je mlađarija dosadna!
Hajte, idemo.
Enrique?
-Drago mi je. -Ja sam Enrique. Moja supruga Marissa.
-Zdravo. Ja sam Sagrario. -Zdravo.
-Da, Ruiz de Carvajal. Poznati ste mi. -Naravno.
Palomeque, nevjerojatno! Zacijelo je nevjerojatno biti vidovit!
Draži mi je naziv „medij”.
-„Medij”, krasno. -Ovo je Paz.
Ne poznajem te.
Logično, ja se bavim audiovizualnim poslom.
Naravno.
-Ovo je fizičar Pablo. -Bog…
-Drago mi je. -I meni.
-Mlad si za fizičara, zar ne? -Da, još studiram.
Sagrario, ispričavam se. Odnosno, gospođo. Kako je otac Pilón?
-Jako loše. Još je u bolnici. -Jadan čovjek…
-Jadan čovjek. Kakav šok. -Da.
Kad sam ga vidjela, bila sam jako uzbuđena.
Uzbuđeni?
Da, obožavateljica sam.
Zove se „alopecija areata”.
-Iznenada su mu otpale obje obrve. -Od stresa.
Crtam ih, no kaže da je kao La Veneno.
-Hoćemo li unutra razgovarati o detaljima? -Naravno.
Ruke su ti pune i mokra si. Uđi.
Bar znaš…
-Imaš sve? -Mogu li ti pomoći?
Zdravo. Kako se zoveš, zlato?
Razvedri se. Nema ljepote bez sreće.
-Odakle ti ti lijepi pomponi? -Susanita, ne gnjavi pristojne ljude.
Ne, nikog ne gnjavi.
Zdravo. Jeste li za kavicu ili nešto drugo?
-Napravila sam fini pohani kruh. Ne? -Ne treba.
-Hvala lijepa. -Dođi.
Domarica, previše se trudi. Ovuda, molim vas.
Hvala, Chimichurri.
Kad smo se uselili, počeli smo opažati čudne zvukove.
Ništa neobično, ovo je antikvarnica, puna starog namještaja.
U početku sam to i ja govorio.
Pogledajte!
Vidite onaj svijećnjak? Jednog se dana sam upalio.
Da, katkad je kontakt sa zrakom ili vodom više nego dovoljan
da izazove spontano izgaranje.
Ne bi bilo prvi put.
Kad postoji paranormalna aktivnost, temperatura znatno pada, zar ne?
Jasno… A i kad ne uključite grijanje, zar ne?
-Grijanje je ovdje jako skupo. -Da vidimo, samo trenutak.
Ne naplaćujemo.
U dimenziji duhova energetske vibracije više su nego naše.
-Troše mnogo energije kad dođu ovamo. -Toplinske, zato temperatura pada.
-Hladno je. -Upijaju toplinu.
-Jasno. -Ne vjerujem u duhove.
Ali… ovo što se ovdje događa nije normalno.
-Dobro, za sve postoji objašnjenje. -Da, i ja sam tako mislio, ali…
Smijem li?
Palo je na ovaj kip, koji smo prodali i pripremili za pakiranje.
-Zrcalo je netaknuto. -Fascinantno, zar ne?
Stanodavci to često čine da bi izbacili stanare.
-Mi smo vlasnici trgovine. -Zbilja?
-Da. -Da.
Nisam to znala.
-Kupili smo je prije dva mjeseca. -Zato mrštimo obrve.
Bez brige, saznat ćemo što se događa.
Ništa ne osjećam.
Osim
groznog vonja…
-Boluje od hiperhidroze. -Čega?
Hiperhidroze, abnormalnog i prekomjernog znojenja.
Mnogo se toga događa…
-Idemo obaviti mjerenja. Pablo? -Da.
-Izmjerit će magnetsko polje. -Znam kako to ide. Zar ne?
Obožavam Jiménez del Osa.
-I svaki tjedan slušam vašu emisiju. -Moju?
Čestitam, imaš dvije slušateljice, nju i sestričnu.
Jako smiješno.
Sad ću vas zamoliti za trenutak tišine.
-Sve je spremno, idemo. -Gloria…
Počinjem…
Ovdje…
Ovdje nema ničega. Više sreće drugi put.
Gloria!
-Koji ti je vrag? -Nema ničega i imam dogovor.
-Nema ničega jer imaš dogovor za večeru. -Ne!
Pater Pilón imao je slutnju i vidi kamo ga je odvela.
Otac Pilón imao je moždani udar, to je sve.
Neki događaji u životu nemaju nadnaravno objašnjenje.
Ne znam zašto te to toliko muči.
Zašto? Nisi čula što se ovdje događa? Ma daj!
-Vidiš li koliko je vlasnik nervozan? -Tako si uvjerena.
Sigurna sam, za sve je kriv njegov neobuzdani um.
Pogledajte ovo.
Ova se lutka tek tako pojavila, iznenada.
Našli smo je ondje. Dođite.
U onoj sobi. Ovakvu. Bez tijela.
Ne, odlazim.
Pater Pilón nikad ne bi napustio nekoga komu treba pomoć.
Čini što hoćeš.
Kakva manipulatorica.
Mogu li uzeti uzorke?
-Da, naravno, što god trebaš. -Hvala.
-Nikad to nismo vidjeli. -Ne!
Uza sve stvari ovdje…
Izvadit će kuglu i reći nam zbiva li se još što.
-Kuglu? -Sjajno!
Kako dama zapovijeda.
Gloria rabi kuglu kao most između njihovog i našeg svijeta.
-Majke ti mile. -Spremna?
Nakon što je Paz vozila reli, valjda je ispala.
Idi pješice kući. Lije kao iz kabla.
-Uzet ću ključeve. -Puno toga nestaje.
Istina. Knjigovodstvena knjiga, ključevi, stakleno oko…
Vraćam se.
-Najrazličitiji predmeti. -Da.
Kladim se da joj je kugla u torbi.
Imam je!
Imam je.
Bila mi je u torbi.
Nastavimo. Tišina. Paz.
-Jesi li to bila ti? -Ja? Ne.
Kad god netko proizvede zvuk, dignite ruku i recite da ste to bili vi.
Gloria, ovo nije valjda jedna od tvojih šala?
Imam spoj. Sjećaš li se što je to?
To je ono što radiš prije…
Jebote.
Dolazi odande. Da.
Snimaj to, Paz.
-Chimichurri? -Doprlo je odavde.
Gloria.
Mrlje od vode.
Ovo je gore od nadimka Chimichurri.
Ovo je normalno. U ovim zgradama cijevi mogu curiti.
Ovo… prije nije bilo ovako.
-Molim? -Zašto biste primijetili?
Ne, Enrique fotografira prije odlaska da provjerimo je li sutradan sve isto.
Paz.
Nemoguće.
Što je?
21. STUDENOG 1998.
Naravno.
-A ni šestero ljudi to ne može pomaknuti. -Ne.
Mislite da je to psi polje?
Elohim?
Geoecija, heloklastija, pandemonij? Ili samo Kamparupa?
-Marisa. -Što?
-Smirite se. -Gle.
Ovdje sam našla oca Pilóna.
Opruženog…
Točno ovdje? To nije slučajnost.
Paz!
Trenutak, molim.
-Nevjerojatno. -Propustite me, molim vas.
Zaustavite ga, molim vas! Već sam ga prodao.
Nevjerojatno.
-To sam ja. -Pablo.
Da, samo trenutak.
-Nemoguće. -Što?
Što?
-Što je? -Gledajte.
Nemoguće.
-Griješi… -Osamnaest?
Normalno magnetsko polje u Madridu je 35.
Zar nemate česte glavobolje?
Sad kad ste spomenuli, imam užasnu migrenu.
Smirite se, to je sigurno zbog željezne grede. Čim…
Ili bi to mogao biti prolaz. Ulaze odande.
O, Bože…
Ovo je poltergeist kojeg je netko izazvao.
-Mislite? -Za Boga miloga.
Um ne može micati fizičke predmete.
Ne? To se zove psihoragija.
Nalet mentalne energije koja djeluje na tvar u situacijama velikog stresa.
A ovdje su mnogi na rubu živaca.
Ne, ne okrivljujte mene. Da vam kažem nešto…
Ne.
Ma daj.
-Živi nisu ovo izazvali. -Ne podcjenjuj La Veneno.
Enriquea? Nemoguće.
Ne zna izračunati ostatak, kako bi pomicao stvari umom?
Kad kažete „prolaz”, mislite li na jedan kraj
crvotočine ili prostorno-vremenski kanal?
Paz!
Dušo, nisam toliko ružna.
-Paz! -Kamera!
Ti vrapca!
Dobro gađa.
-Jesi snimila? -Valjda. Možda je razbijena.
-Pablo, donesi stolicu za Paz. -Kakav pogodak!
Evo, Paz.
Da vidimo.
Dođi, Pablo.
Ostanite smireni.
Samo mirno.
Jeste li dobro? Marisa?
-Sigurno si dobro? -Da, promašilo je.
-Pa… Moglo ti je odrezati ruku. -Ništa mi nije.
-Jeste li vidjeli koliko je brzo palo? -Nisu ciljali.
Što? Više ih je?
Smirite se, to nam ne pomaže.
Sreća prati hrabre.
Sablasti su poput pasa. Izdaleka nanjuše strah.
-Ne govori to, Paz! -Mir.
-Da, jako sam opušten. -Reci da si snimila nešto.
Pogledaj, evo ga.
-Kao da je tek izoštreno. -Niste li rekli da vas nije pogodilo?
-Zapravo nije. -Marisina, molim te…
-Bilo je to upozorenje. -Primili smo poruku, idemo.
O čemu govoriš? Tek postaje zanimljivo.
Ne osjećam se dobro!
Izvedite ga, molim vas. Na pet minuta, da udahne svježeg zraka.
Dušo, nisam toliko ružna.
Gle.
-Ciljali su. -„Oni”?
Da, mislim na energije. Enrique je vrlo moćan izvor energije.
-Brzo učiš. -Pardon. Jeste vidjeli moju kuglu?
-Ti si paranormalna. -Bila je u drugoj sobi…
To je ravnomjerno ubrzano pravocrtno gibanje
modificirano gravitacijom. Ne znam, morao bih izračunati…
-Mogu li premotati? -Naravno. Čekaj, ja ću.
Uzmi, ovo je tvoje.
-Je li baterija krepala? -Uzmi rezervne.
-Koje rezervne? -Bravo, mali.
Ostaje nam ova moderna električna mreža.
Ne trebate strojeve da znate da se ovdje nešto zbiva.
I to nešto golemo.
Krasno. Moja prva ploča za prizivanje duhova.
-Možeš li me slikati? -Marisa…
Ma daj, ne kvari zabavu. Slikaj me.
-Dobro, sjedni ovamo. -Ne. Već nas ima mnogo.
Slušajte, prizivanje duhova nije igra.
I može biti opasno za… emocionalno slabe osobe.
-Mislite na mene? -Nipošto.
-Sjednite, treba nam muška energija. -Ne, hvala.
Radije ću ostati ondje. Stražariti.
Ja… imam muške energije na bacanje.
-Pablo, primijetit ću ako budeš varao. -I bolje ti je.
Tražim snagu…
Pogledajte.
Krasno. Baš mi se sviđa bluza.
Što?
-Ne… Je li ovo sigurno? -Ako znate što radite.
Gloria je fenomenalna.
-Dva komplimenta u danu? -Ne navikavaj se.
Dajte, imam spoj. Ruke.
-Marisa, mirno. -U redu.
Ruke.
Drugu. Pazi što radiš.
Jesi li ondje?
Ma daj, molim te, nedavno nisi bio tako stidljiv.
Kako se to obraćate!
Tko si? Ovdje smo da ti pomognemo.
Pa… Ovo je nevjerojatno.
Enrique!
-Možete li se smiriti? -Ispričavam se. Naravno.
Ja sam Gloria, možeš mi vjerovati.
Evo ga.
Drago mi je što si s nama.
Reci mi tko si.
„Q.”
„U.”
„I.”
„M.”
-„I.” -Quimi.
Quimi, živiš li sad ovdje?
-Da. -Marisa, dignite prst.
-Zašto? -Dignite ga.
Paz.
DUH - DA - NE - ZBOGOM
-Gloria, kunem se da ne radim ništa. -Sad.
Enrique!
Ne možete sad izaći iz sobe.
Quimi, smeta li ti naša prisutnost?
Smetaju li ti Enrique i Marisa?
Quimi, želiš li da Enrique i Marisa odu?
Ne treba toliko navaljivati.
Merde… Neću stići na večeru.
Smirite se.
Bila je to kiša…
Vidiš?
Ovo nije Quimi. Ovaj je više gad.
Jebote!
Pablo, svjetiljku.
-Svjetiljka… -Daj!
Pokraj opreme. Hajde.
-Pardon, ja sam. -Svjetlo!
-Udario sam o stolicu. -Svi se smirite.
Chimichurri?
Enrique!
Chimichurri!
Chimichurri, dušo, uplašio si me.
Jesi li ti Enrique?
Majke ti mile!
Hej, Enrique!
Moramo ga zadržati.
Hajde.
-Hajde. -Ne mogu!
Hajde!
Zadržite ga!
Držite čvrsto!
Čvršće!
Prestare smo za ovo!
Govori u svoje ime!
-Tri sam mjeseca mlađa od tebe. -Ma naravno.
Jesi li to čula, Paz?
Jasno i glasno.
Pazi!
Gospo moja!
Enriquito! Što su ti učinili?
Zlato!
Jeste li svi dobro?
-Mislim da jesam, a ti? Da? -Dobro si? Ja jesam.
Nema na čemu…
Svima će vam se suditi.
Nemoguće.
Enrique!
Jesi li dobro?
-Zebem. -Ugrijat ću te.
Chimichurri, molim te…
-Ajme meni… -Chimichurri izgleda baš loše.
-Enrique! -Dobro si?
-Da. Jesi dobro, Gloria? -Vi?
-Da. -Sigurno?
Bilo je čudesno.
-Bez brige. Nazvat ćemo vas sutra. -Čuvajte se.
Kako uzbudljivo, zar ne? Sav sam…
Prvi put vidim da je Gloria koga ostavila samog na ploči.
-Zbilja? -Da.
Jer nikad nisam upoznala nekog poput njega.
Slušaj, Pablo…
Kao mali, spavao si s upaljenim svjetlom?
Kao i svako drugo dijete, zar ne?
Kad spavaš, čini li ti se da te netko promatra?
Moraš se naučiti zaštititi.
-Zaštititi od čega? -Od sebe, Pablo.
Jer taj talent koji imaš je dar.
Ali ti moraš upravljati njime, a ne on tobom.
-Puno si pomogao, hvala. -Što? Ne. Ne mogu sad otići, Gloria.
-Moram znati kako će ovo završiti. -Bilo bi preopasno za tebe.
Onda mi pomozi. Siguran sam da možeš…
-Sad se moraš odučiti od mnogo toga. -Da.
A za to treba vremena. Vremena koje mi sada nemamo.
Da, ali mogu se odučiti. Baš kao što učim, mogu se odučiti.
Ne žuri se.
Dame, ovo mi je bila najnevjerojatnija noć u životu.
-Pazi, mali! -Oprostite.
Pardon. Ali ozbiljno… Mrak ste.
-Da, jesmo. -Da.
Pripazite.
Cijelo me tijelo boli.
No, što te muči?
Postavila sam kamere u sobe i hodnik. Možda nešto snimimo.
-Što to radiš? -Ma daj, to je samo nož.
Kakva si ti zločinka!
-Gdje je Sagrario? -Nije joj dobro.
-Zašto? -Pogodi.
Nadam se da će je to uskoro proći. Kakva gnjavaža.
Znaš li što bi se moglo događati?
Ne. Iskreno, pomalo sam izgubljena.
Jesi to snimila? Gospođa je izgubljena.
Da, ovo me zbilja zbunjuje.
Što ako je to taj Quimi koji je zatukao susjeda?
Nemoguće. Rekao je da je ovdje, sada, 1998.
To je bilo prije deset godina.
Vjerujte mi, ovdje nešto nije u redu.
Da, još sam u šoku. Hvala. Glazba…
I nema veze s tvojim pokojnim mužem.
-Mrzim kad mi čitaš misli. -Tako je to kad se družiš s vješticom.
„Družim se…”
-Jesi gotova? -Jesam.
-Idemo popiti nešto žestoko. -Hajde.
Jeste vidjele moju kuglu?
Poput vala, tvoja me ljubav zapljusnula
Poput vala, od vatre i milovanja
Bijela pjena, žamor školjki
Poput vala
Hvala.
Niste znale za ovo mjesto?
Iskreno, ovo mjesto nije moj tip. Ne.
-Obično ne izlazim noću. -Da, kći izlazi umjesto tebe.
Trebala bi ti plaćati što joj toliko čuvaš djecu.
-Da imaš djecu, shvaćala bi. -Nemam ih, a shvaćam.
-Jasno, ti si svetica, nisi kao ja. -Zar ja?
Je li ovo više tvoj tip mjesta?
Sto ljudi, sto ćudi. Nikad vam ne dosadi prepirka, zar ne?
Živjele.
-Ne. Čemu želiš nazdraviti? -Pateru Pilónu.
-Pateru.
-Hej! Ne. Ne možeš nazdraviti vodom. -Kako si sitničava!
Otac je govorio: „Ne vjeruj onom tko pije samo vodu.”
Znaš što? Sad mi je mnogo toga jasnije.
-Daj mi. -Ne, Paz.
Jednom godišnje ne škodi.
-A ni jednom mjesečno. -No dobro.
-Živjele! -Uvijek me nagovorite.
-Pateru Pilónu! -Pateru!
-Sagrario? -Da?
Poznajemo li se?
Sve ste ovdje, divno.
Spasile ste mi život prije 20 godina.
Bila sam stjuardesa, živjela sam u dvojnoj kući.
G. Federico!
-Tako je! -Krasno!
Fantastično. Nije htio otići.
Htio je razbaštiniti kćer koja je prodala njegov stan.
Stalno si se smijala i govorila: „Kako ćete je razbaštiniti ako ste mrtvi?”
A on je rekao: „Ne, neću otići dok je ne razbaštinim.”
Ne znam što ste učinile, ali izvele ste čudo.
Moj san sada ondje živi.
Ali bio je malac!
Danas ima 32 godine i dvoje djece.
Mili Bože!
-Tako mi je drago što vas vidim! -I nama.
Zabavite se.
-I vi. -Sve najbolje.
Ugledala sam svjetlo razočaranja
Stidjela sam se svoje zvijezde
G. Federico, sa zlatnim lancem, u svečanom kaputu. Kakav muškarac.
Svakakve smo tipove vidjele.
Taj je slučaj bio prije palače Vergara, zar ne?
Da. Tvoja Ahilova peta.
Ne zazivaj vraga. Tog dana zamalo da nije umrla.
Kako se ono…? Sarmiento se zvao taj gad!
-Takva prijeka ćud, a svećenik. -Iz inkvizicije, i zamalo da je nije ubio.
Na kraju je ipak otišao.
Tako su nam rekli. Ali ti nisi pomogla.
Dosta!
C'est fini.
Zdravo, prijatelji, danas sam se rastao pa ću vam posvetiti ovu pjesmu.
Zakažem jednom…
Jednom?
Nisi se javila mom mužu.
Ne, molim te, ne danas.
Jako sam umorna.
-Nisi mogla ili nisi htjela? -Zašto si tako nepoštena?
Pokušavamo već godinama.
Čak si me odvela do auta u kojem… ste se prvi put upoznali.
Istina… Ali znam zašto ne želiš kontaktirati s njim.
-Vidovita si? -Što sam rekla na početku?
Da mi je jedini cilj pronaći svog muža Carlosa.
Misliš da nisam kontaktirala s njim da ne odeš iz skupine?
Tko je potaknuo Jiménez del Osa da govori o nama? Objavio slučajeve?
Imaš pravo.
Samo ti zarađuješ od našeg posla.
Ova skupina ne bi postojala da nema mene.
-I mene! -Kao da ne postojim…
Ne, jako dobro snimaš, radiš to fenomenalno.
Ali paranormalna ekipa bez medija je poput lova bez sačmarice.
Svaki dan se ubijam od posla.
Zanimaju te samo mrtvi!
A tebe samo živi, da možeš propisivati sredstva za smirenje!
Pa, pa, paun
Pitaj je, napušta nas. Bit će ljekarnica.
-Jesi li mi kopala po dokumentima? -Još ne čitam misli.
Pitaj je.
Zar ne znaš… što kažu? Što god ne učiniš do pedesete,
nikad nećeš?
-Već sam navršila 50. -Prije nekoliko godina.
Dobro, napusti nas. Radi što želiš.
Hej, Gloria. Dovrši piće, moramo znati što se ondje događa.
Hvala, ali ne trebam tvoje dopuštenje.
Pazite da ne završite kao pater.
Molim vas… Dajte da prođem!
-Pa… -A nije platila.
Fantastično…
Ludo! Pljušti!
Nesreća nikad ne dolazi sama.
Sranje.
-Pokupi opremu. Odmah se vraćam. -Dobro.
Ključ…
Što se događa?
Ajme meni!
Stižem!
Stižem.
Dobra večer, ispričavam se, kasno je.
-Ajme… -Počistit ćemo, bez brige.
-Morate počistiti to unutra. -Trudimo se.
Upravo završava emisija Trebaš ljubav.
Biste pozvali kćer?
-Ne. -Ovo je njezino, zar ne?
-Da. Molim vas, pustite mi dijete na miru. -Ali…
Riječ je o slučaju.
Trebamo izjave.
-Izjave za TV? -Za TV.
Prvo ćemo razgovarati pa snimati.
-Uđite, dat ću vam ručnik. -Zbilja? Hvala.
Uđite.
-Poslije ćemo snimati, dobro? -Da.
O, moj muž, jadnik.
Bio je isti Bertín Osborne.
U svojoj je sobi. Vjerojatno čita, obožava to.
Časopis Superpop. Voli gledati fotografije slavnih.
Mene ne zarezuje.
Ovo…
Emisija počinje. Smijem?
Susanita, ostani s damom. Razgovarat će s tobom neko vrijeme.
Zdravo. Nije li hladno? Zbilja pljušti.
Ti si Susanita, zar ne?
Baš ti je fora taj časopis koji čitaš.
Imaš puno lutaka. Koja ti je najdraža?
Gitaristica Barbie i Lola.
Je li to Lola?
Jako je lijepa.
Je li ova tvoja?
Znaš li tko joj je ovo učinio?
Voliš televiziju.
Znaš što? Mogu te dovesti na televiziju.
Ali prvo mi moraš pomoći. Moraš mi reći tko je ovo učinio.
Bojiš li se? Ako si ti, u redu je.
Ne, nisam ja.
A tko je onda?
-Imam dečka. Jako je zgodan. -Zbilja?
Kako se zove?
Quimi.
Uvijek me pozdravi, nasmiješi se i zastane da porazgovara.
Je li to učinio lutki?
Je li sad ovdje?
Vidim ga kad se vraća kući.
KAZALIŠTE ALCAÑIZ
-Razgovarate li? -Voli me. Jako je zgodan.
Da, jako je zgodan. Imaš sreće.
Da, imam. Pomaže mi kad mi nanose bol.
-Nanosi li ti Quimi bol? -Ne, on mi je dečko.
Tko ti nanosi bol, zlato?
Dušo, možeš mi vjerovati. Reci mi tko ti nanosi bol.
Moje naočale…
Jako mi se sviđa ta pidžama. Posudi mi je jednom.
Boli li to?
Boli li te ovdje?
Smijem li vidjeti?
Imaš li ih još gdje, zlato?
Tko ti je to učinio, zlato?
Ne djevojku!
Voliš li kišu?
Želiš li izaći?
Ali ne smijemo nikom reći. To je tajna. Samo ti i ja znamo.
Hajde.
Tiho.
Ne!
Tako. Daj mi ruku.
Budi jako tiho…
Ne! Što to radiš? Kamo ideš, Susanita?
Želim svoju lutku.
Slušaj me, zlato. Moramo otići odavde.
Dođi.
Stižem!
Evo, stižem!
-Tko je? -Je li Sagrario kod vas?
-Tko? -Moja kolegica.
-Bila je sa mnom. -Ne, nema nikoga.
Rekla mi je da ide k vama.
Nije došla.
-Baš čudno. To je… -Da.
Ovdje je sve poplavilo i trebam krpu.
Dok ne dođu vatrogasci.
A sad budi tiho.
Odmah ću vam je vratiti.
-Hvala. -Hvala.
Hvala lijepa.
Mogu li dobiti čašu vode?
Hajde, trči.
Lijeva kao iz kabla, zar ne?
No spremnicima će biti drago jer… voda je život.
Mogu li posuditi ručnik da se malo osušim?
Ne.
Onda…
Nikad nisam znala pripremiti dobar španjolski omlet.
Kako ga radite?
Odlazim, mama.
…stavljaju luk, drugi ne…
Kako ga vi pripremate?
Dodajete li luk?
Bog, mama!
Ne!
Susanita, bježi!
Ne!
Paz, probudi se!
Misli na svoju kćer.
Samo polako.
Zbilja vas ne mogu ostaviti same.
…čim sam vidio pismo, rekoh: „On je čovjek mog života”…
Bog, Susanita.
Bez brige, djevojka će provesti noć u skloništu.
A majka?
Majka ide s nama u postaju. Da vidimo što će reći.
-Iako je posve dezorijentirana. -Hvala.
-Kako si, Paz? -Dobro sam.
Hvala, kćeri. I tebi hvala, sinko.
Hajde.
Idemo.
Jesi li dobro?
Hajde, idemo. Osjećam se kao da me pregazio kamion.
-Pošteno te namlatila. -Pa, nitko ne voli kukavicu.
Valjda ćete me sljedeći put poslušati. Rekla sam vam da ondje nema ničega.
A Quimi?
Lik iz njezine omiljene serije,
a čini se da glavni glumac izvodi predstavu u onom kazalištu.
Svake noći prolazi joj kraj prozora.
Na kraju je patnja te sirotice bila ključ svega.
-Možeš li voziti, Paz? -Da.
Želja da vidim unuke odagnat će bol.
Zaboga, kakva si ti mazohistica.
Fenomeni moji, idemo.
Što?
Nikad nisam bila sretnija što te vidim.
Danas sam ti drugi put spasila život.
-Hvala. -Nemoj se naviknuti na to.
Ne želim biti iritantna, ali mislim da pjesma nije slučajnost.
Bila je to glazba iz reklame za auto, Sagrario.
Merde. Kugla.
-O, ne! -Šališ se, zar ne?
Daj mi ključeve.
U tijelu nema mišića koji me ne boli.
-Ni komadić hrskavice. -Jedva čekam da dođem kući.
-Diazepam i ravno u krevet. -Nikad to nisam pila.
Ne treba ti, najstabilnija si od nas tri.
-I najdosadnija. -Ne.
Konvencionalan život ne doima mi se kao loš plan.
-Ne znam što da ti kažem. -Imaš cigaretu? Ostala sam bez njih.
Da vidimo je li koja ostala.
-Ne, prazna je. -Hladno je.
-Da vidimo ima li ih Gloria. -Provjerit ću džepove.
Da vidimo torbu.
Ne mogu vjerovati!
Ne!
Idemo.
Čekaj! Nestalo je struje.
-Gloria! -Gloria!
Gloria?
Pogledaj.
Ovdje sam uganula gležanj.
Gloria!
Gloria?
Ovdje je.
-Što? -Pogledaj.
Gloria, ovo uopće nije smiješno! Gdje si?
Prestani se skrivati, ženo! Molim te.
Gloria!
Evo!
Dođi, Paz! Gledaj, pomozi mi.
Pomaknimo ormar. Hajde.
Dobro, dođi.
-Dobro. -Na tri, može?
-Može. -Jedan, dva, tri.
-Nemoguće! Teži tonu. -Uopće se nije pomaknuo.
-Popucat će mi proširene vene. -Ne! Možemo mi to.
-Zar ne? -Možemo.
-Možemo. Vidjet ćeš kako možemo. -Možemo, hajde.
-Dobro, opet. -Hajde.
-Na tri. Hajde, Paz. -Hajde.
Budi jaka, hajde. Diši. Jedan, dva i tri.
-Dobro. -Što je to?
Svjetiljku.
Odvratno!
Smrdi po trulom mesu.
Sagrario, prestare smo mi za ovo.
Dobro.
Idemo. Pripazi.
Paz!
Glorijin sako!
Gloria! Gdje si?
-Gloria? -Gloria!
Idemo.
-Jesi sigurna? -Dvaput mi je spasila život.
Dobro, ali ja joj ništa ne dugujem.
Gloria?
Kakvo je ovo mjesto?
Oprezno.
Gloria, što to radiš?
Gloria?
Što je ovo?
Igračke za vaše unuke.
Da nisi spominjala moje unuke!
Što želiš?
Zašto ste odvele majku?
Uživao sam igrati se s njezinom tupavom kćeri
i njezinom vikom i galamom.
Što trebaš?
Tri vještice, i evo ih.
Mogu ti pomoći.
Samo mi oslobodi prijateljicu.
Zar sam ti prijateljica?
Naravno, ludo.
Gloria, znam da me čuješ. Moraš se izvući odande.
-Molim te! -Nemaš vremena.
Imam sve vrijeme svijeta.
Što je to?
Bludnice koje su prodale dušu vragu.
Nazivale su se vješticama,
a bile su obične ništarije.
Kad sam ih propustio kroz ruke…
njihovi su urlici zaglušili
škripanje kostiju koje su pucale.
-Moramo je probuditi, Sagrario. -Opasno je.
Ne možemo više čekati!
Dobro. Ti s jedne strane, ja s druge.
Gloria.
Trebam samo tri.
Čekao sam vas cijelu vječnost.
No ne bojte se,
imat ćete pošteno suđenje.
Ne!
Jedan je ubod dovoljan da potvrdi, budući da ne krvari,
u tijelu joj nije ostala ni trunka ljudskosti.
Niste me smjele ostaviti samog!
-To je pater Pilón! -Ne!
-To je on. Pusti. Pomozi nam, patere. -Ne. Nije on.
-Pogledaj me. Moraš nam pomoći. -Slušaj me. Nije on.
Ali dobra ideja.
Gloria! Slušaj me!
Moraš naći patera Pilóna.
Moraš ga naći! Pomoći će ti!
Potraži ga!
Čekaj, Gloria.
Ja… nisam…
dovoljno jaka, oče.
Daj mi ruku.
Pođi sa mnom.
Ovo je…
Palača Vergara.
Je li Sarmiento onaj u antikvarnici?
Iskoristio me da te nađe.
Žao mi je.
Moraš se suočiti s njim.
Ne mogu.
Ne mogu. Mnogo je jači od mene.
-Naravno da možeš. -Imaš dar.
Ne želim to više raditi, oče.
Imaš dar i mnogo veću moć nego što možeš zamisliti.
On je poput tebe. Možeš ući u njega.
On je poput tebe.
Znam.
Ne mogu. Ne želim, patere.
Ne želim!
To je isti postupak, samo obrnut.
Što će biti s tobom?
Dovedi mi ga.
Ne!
-Gloria, znam da me čuješ, usredotoči se! -Moraš izaći, čuješ li me?
Dušo, Gloria ti nije prijateljica.
Ne. Uvijek je znala gdje će me naći.
Carlose?
On nam može pomoći da zauvijek budemo skupa.
-Možeš li to učiniti? -Ja mogu sve!
-Sagrario, obmanjuje te. -Zaveži.
Napokon smo zajedno.
-To je on. Ljubavi moja. -Ne.
Falio mi je tvoj glas, ljubavi.
Niste li imali šifru? Pitaj ga za nju.
Nisam te prestao tražiti.
Šifra! Reci šifru, prokleti gade!
Napulj.
Tolstoj.
Sedamnaest.
Bijelo.
Mikima.
Devetnaest.
Ne, mislim da nije on. Ne može biti on.
Sagrario, ne može biti on.
Carlose!
Ne mogu ga sad izgubiti, ne shvaćaš?
-Sagrario! -Pusti me!
-Sagrario!
Gloria, probudi se!
Probudi se, Gloria!
Ne smije te pobijediti.
Jako sam umorna.
Morat ćeš nastaviti bez mene.
-Patere, neću te pustiti. -Moj je posao gotov.
-Sad si ti na redu. Vjeruj u sebe! -Gloria!
Gloria! Ovdje sam, Gloria.
Ne možeš me napustiti, Carlose. Ne!
Ne! Carlose! Zaboga, ne idi!
Molim te, ne ostavljaj me samu!
Ne!
Makni se!
Ne!
Ostani sa mnom!
Ne!
Sagrario, žao mi je.
Žao mi je. Sagrario?
Probudi se, Gloria!
Gloria, probudi se!
Probudi se!
Gloria!
Spreman sam.
Ne, patere! Ne, molim te!
Nitko ne može umaknuti sudbini, ni ti.
Bojim se, patere, ne mogu.
Moraš to učiniti!
Za sebe, za njih, za ljude koji te trebaju.
Dovedi mi ga, smjesta!
Gloria! Probudi se.
Diši. U redu je.
Sranje!
Gloria, diši.
Dobro sam.
-Dobro si? -Što joj se dogodilo?
Hajde, popni se.
Ali trebamo nešto čvrsto.
Nešto čvrsto.
Idemo. Izvucimo je odavde.
Hajde.
-Držiš li je, Paz? -Idemo.
Jedan, dva, tri!
Hajde!
Sagrario!
Paz!
-Diše li? -Da.
Da.
Dođi. Drži joj glavu iznad vode.
Hajde.
-Evo. -Hajde, Gloria.
-Hajde. -Hajde. Još jedanput.
Dobro.
To! Evo je.
Hajde, tako treba.
Dođi.
-Diši. -Imate li…?
-Dobro je. -Pripazi.
Što?
Imate li cigaretu?
Zaspi, malena Zaspi sad
Baka će te čuvati
Dobro, u krpe.
S prijateljicama sam na vrućoj čokoladi.
Hajde, zlato, idi u krevet. Bog, srećo.
Zašto te kći nazvala u ovo doba? I to na moj mobitel?
Mala se probudila i tražila me. Preslatka je…
Toliko toga trpiš.
Zaboga, nasmrt si me prestrašio!
Gerardo…
Jeste li dobro?
Da.
-Dolazim od… -Patera.
Ne!
Ne.
Oprostio se, Paz.
Jesi li znala za to?
Što se dogodilo?
Gerardo…
ispričat ćemo ti uz viski.
Objašnjava se priča o svećeniku iz župnog dvora koji je izgorio.
-Manuel Isidro Sarmiento. -Da.
Ja ću jedan jaki.
Prije nego što je premješten ovamo, živio je u palači Vergara.
Prebacili su ga u malu župu i zabranili daljnji lov na vještice,
ali nastavio je suditi ženama
jer je bio opsjednut time da nadmaši Pierrea de Lancrea,
koji je ubio 81 ženu.
Sigurno mu je smetalo što je žabar bolji.
Na jednom od tajnih suđenja izbio je požar i izgorio je.
Nedostajale su mu tri vještice da nadmaši de Lancrea.
„Trebam samo tri.”
Jednu, dvije i tri.
Kvragu, briljantna si.
-Nikad nisam čula da psuješ. -Ni ja.
Prilika to zahtijeva.
-Nazdravimo. -Svidjelo ti se?
-Da, kvragu! -Kvragu!
-Kvragu, briljantna! -Začepi.
-Hvala, Jesús, mili. -Nazdravimo pateru.
-Pateru Pilónu. -Pateru.
Dakle.
-Sad kad patera više nema, skupina… -Gerardo.
Vidiš li me u bijeloj kuti?
Vi vani dok ja radim noćne smjene. Nema šanse.
Jesús, jesi li mijenjao frizuru?
-Ne… -Bolje ti stoji.
-Hvala. -Zar ne? Baš je zgodan.
Da.
Moram ići, imam puno…
Pazi!
Penal patera Pilóna.
OTAC PILÓN OSNOVAO JE 1987.
SKUPINU HEPTA, KOJA ISTRAŽUJE RAZNE PARANORMALNE FENOMENE
VIŠE OD TRI DESETLJEĆA.
U SJEĆANJE NA PALOMU NAVARRETE
Prijevod titlova: Ana Sabljak