Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- האב פילון מקים את קבוצת הפטה -‬
‫- "המתים לא מדברים" -‬
‫- גלוריה פלומקה‬ ‫מדיום ורוקחת, חברה בקבוצת הפטה -‬
‫- קבוצת הפטה מדווחת‬ ‫על אירועים על-טבעיים בארמון ורגרה -‬
‫- חקירות אירועים על-טבעיים -‬
‫- בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- "התופעות בארמון" -‬
‫- התופעות -‬
‫- מדריד, 1998 -‬
‫סליחה. תודה.‬
‫אבי, עבר הרבה זמן. חשבנו שאתה מת.‬
‫לא, אל תדאג, בני. אם אמות, אשלח לך סימן.‬
‫חס וחלילה.‬ ‫-בוא נשב מאחור.‬
‫שחור או עם חלב?‬
‫נתחיל בשחור. עוד מישהו כבר הגיע?‬
‫אתה הראשון, אבי.‬
‫תודה, בני.‬
‫- חררדו פלנה -‬
‫התאוריה של אדוארד ויטן…‬
‫- אופק חדש בפיזיקה תאורטית -‬
‫…מבוססת על תורת המיתרים,‬
‫לפיה כל החלקיקים הם…‬
‫אוף, אני לא מבין שום דבר מזה.‬
‫הבטחתי למרצים מקיימברידג'‬ ‫שניקח אותם לאכול נזיד חלקי פנים הערב.‬
‫חלקי פנים לארוחת ערב?‬ ‫-חררדו, למה ציפית? הם אנגלים.‬
‫לא. יש לי פגישה הערב ו…‬
‫נתראה בעוד 20 דקות.‬
‫נמשיך בשבוע הבא.‬
‫רגע! אל תמחק. חכה רגע.‬
‫תרצה לעבוד אצלי?‬
‫קפה עם חלב. בכוס זכוכית, כמובן.‬ ‫-קפה בספל זה חטא נורא, בני.‬
‫והמים שלך.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫- סגרריו רואיס דה קרבחל -‬
‫קרלוס?‬
‫זה לא קשור לדת…‬ ‫-סליחה. נתקלתי בבעיה קטנה.‬
‫שלום.‬ ‫-זה פבלו מרימון.‬
‫הוא מאמין רק במדע.‬ ‫-אני סטודנט של חררדו פלנה. נעים להכיר.‬
‫יופי, הוא מבריז ושולח לנו ספקן. נהדר.‬
‫לא. אני מאוד מתעניין בפאראפסיכולוגיה.‬ ‫מנקודת מבט מדעית, כמובן,‬
‫אבל קראתי את כל הספרים שלך‬ ‫ואני מאזין לתוכנית שלך מדי שבוע, גברתי.‬
‫בכל יום שבת?‬ ‫-אכן.‬
‫אתה אמור לבלות בשבת בערב.‬ ‫אל תבזבז את שנות ה-20 שלך.‬
‫וזו הפעם האחרונה‬ ‫שאתה קורא לי "גברתי", ברור?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫תה טיליה. כפול.‬
‫עם קרח, בדיוק כמו שאת אוהבת.‬
‫תפנה את הכוס, בבקשה.‬
‫מה קרה?‬
‫קרלוס.‬
‫הוא ניסה ליצור איתי קשר.‬
‫התמונה שלו נפלה, והחדר היה קר מאוד.‬
‫עד מתי תיתני לעבר לגזול ממך את ההווה?‬
‫נו, איפה הן?‬
‫נתערב על התה שלי שפס תבטל בגלל הנכדים שלה.‬
‫עיני קרפדה, רגלי צפרדע…‬ ‫סבתא תתפוס אותך ותאכל את הפרצוף שלך!‬
‫רגע.‬
‫עזבו אותי. עזבו את סבתא.‬
‫עזבו את סבתא.‬
‫מה יש, מתוקה?‬
‫כבר מאוחר‬ ‫ואת רוצה שהם יישארו לארוחת ערב, כן?‬
‫כי אני מדיום, אלא מה?‬
‫מה אני אמורה לעשות? להשאיר אותם כאן לבד?‬
‫בסדר.‬
‫נותנים לה אצבע והיא רוצה את כל היד.‬
‫שקט, סבתא לא שומעת!‬
‫למעלה!‬ ‫-כן.‬
‫מה זה היה? לא, לכי לטאטא.‬
‫טוב, ביי.‬ ‫-נתראה.‬
‫אבי…‬
‫התה על חשבונך.‬
‫טוב…‬
‫כשאקבל את המשכורת הראשונה שלי,‬ ‫אקנה אחד כזה.‬
‫חררדו לא אמר לך שאנחנו עובדים בהתנדבות?‬
‫אם לא משלמים לכם, למה אתם עושים את זה?‬ ‫-כדי לעזור לנזקקים.‬
‫זה הגמול הטוב ביותר.‬
‫ואת, גברתי?‬
‫לא, סליחה.‬
‫למה הצטרפת לקבוצה?‬
‫קרלוס אהב את כל מה שקשור לעולם העל-טבעי,‬
‫אז סיכמנו שכשאחד מאיתנו ימות,‬ ‫נעשה את מה שהודיני עשה.‬
‫הודיני?‬
‫הוא הבטיח לאשתו שאם יש חיים לאחר המוות,‬ ‫הוא יחזור ויספר לה.‬
‫איך?‬ ‫-הוא המציא קוד.‬
‫עשר מילים שרק הוא ואשתו הכירו.‬
‫כשהודיני מת, אשתו הלכה למדיומים רבים,‬ ‫אבל לא הצליחה ליצור איתו קשר.‬
‫כמובן.‬
‫אסור לבזבז את החיים במרדף אחר רוח רפאים.‬
‫טוב, ספר לנו במה מדובר.‬ ‫-בסדר.‬
‫זו חנות עתיקות לא רחוק מכאן.‬
‫וזה?‬ ‫-זה קרה לפני עשר שנים.‬
‫החשוד מעולם לא הודה,‬ ‫אבל שני שכנים ראו הכול.‬
‫מוות אלים.‬
‫בעל החנות התקשר אליי לפני כמה ימים.‬ ‫הוא היה נסער מאוד.‬
‫זה היה הסיפור הרגיל.‬ ‫רעשים, רהיטים שזזים מאליהם…‬
‫אם אין פה שום דבר חריג, למה זה דחוף?‬
‫כי כשנדנדתי מטוטלת‬ ‫מעל השרטוט האדריכלי של חנות העתיקות,‬
‫היא עפה לי מהיד.‬
‫עובדת בשירות המדינה, אנתרופולוגית,‬ ‫ופסיכולוגית עם דוקטורט מפריז.‬
‫כמובן.‬
‫יש לך גם בית מרקחת, נכון?‬
‫ודאי משעמם אותך לעבוד בשירות המדינה.‬
‫אני חולמת על חיים משעממים.‬
‫את יפהפייה, בטח יש לך המון מחזרים.‬
‫גם אתה נראה לא רע בכלל.‬
‫ולא יצאת עם אף אחת מאז שאשתך מתה?‬
‫אני רווק.‬ ‫-המוות הוא חלק מהחיים.‬
‫אמרתי לך שאני רווק.‬ ‫כך כתוב בתיקייה של הסוכנות.‬
‫טעות שלי, סליחה‬
‫את נראית לי מוכרת.‬
‫ראיתי אותך בטלוויזיה.‬ ‫-לא.‬
‫כן, את מדיום!‬ ‫-כן, אבל זה בסדר.‬
‫זה מפחיד מדי.‬ ‫-לא. אני פורשת מהמקצוע.‬
‫החלטתי להתמקד בבית המרקחת שלי.‬
‫אני אהיה רוקחת.‬
‫סליחה. גלוריה התקשרה, היא לא מרגישה טוב.‬
‫בסדר, אז נלך הביתה.‬
‫אני מסיים לעבוד בעוד חצי שעה.‬
‫אם מתחשק לך, אולי תבואי איתי לשתות משהו?‬
‫אני? לא, אני לא יכולה.‬
‫בסדר.‬
‫כן, ברור. לא קרה כלום.‬
‫"תחליפי עונה,‬ ‫אחרת החורף של ליבך לא ייגמר לעולם."‬
‫זה מהתנ"ך, לא?‬ ‫-שיר של אלסקה אי דינרמה.‬
‫אז אנחנו לא יוצאים לצוד רוחות רפאים?‬
‫בלעדיה זה יהיה בזבוז זמן.‬
‫- עתיקות טמפל -‬
‫- מנהלת הבניין -‬
‫אני באה!‬
‫- חנות עתיקות -‬
‫אני באה, רק רגע.‬
‫ערב טוב. שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫באתי ל…‬
‫אה, כן. הם כבר עזבו.‬
‫אז אחזור בפעם אחרת, תודה.‬
‫החנות נסגרת מוקדם יותר מיום ליום,‬ ‫כי אין לקוחות.‬
‫הבוקר אחד מהם יצא מפה בריצה‬ ‫כאילו המשטרה רודפת אחריו.‬
‫הוא עשה במכנסיים, המסכן.‬
‫את מנהלת את הבניין הזה כבר זמן רב?‬
‫בעלי ואני עברנו לכאן כשהיינו צעירים מאוד.‬
‫אתה לא יודע מה קרה פה?‬ ‫-את מתכוונת לרצח?‬
‫כן. הנרצח היה בעלי.‬
‫מסכן.‬
‫ואני נשארתי לבד עם הבת שלנו.‬
‫תנחומיי.‬ ‫-כן, טוב…‬
‫אם אתה רוצה להיכנס, יש לי מפתחות לחנות.‬
‫רק אם זה לא מפריע לך.‬ ‫-אני סומכת עליך, אדוני. אתה כומר.‬
‫אני רואה אותך הרבה בטלוויזיה.‬
‫תשים את המפתחות בתיבת הדואר שלי כשתסיים?‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאגי. תודה רבה.‬ ‫-שאלוהים יברך אותך.‬
‫באמצע שנות ה-80 הקים פילון‬ ‫קבוצת מחקר בין-תחומית‬
‫על מנת לחקור תופעות על-טבעיות.‬
‫…"מדיום", כי המונח הזה משקף שתי מיומנויות:‬
‫ראיית הנולד,‬ ‫שהיא היכולת לחזות את העתיד, וטלפתיה.‬
‫אני יכולה לצאת מתוך הגוף שלי‬ ‫לארבע דקות, לא יותר מזה.‬
‫זה הגבול.‬ ‫אם זה יימשך יותר זמן, היא עלולה לא לחזור.‬
‫כן, כי כשגלוריה נכנסת לטראנס,‬ ‫רוח הרפאים נכנסת לתוך הגוף שלה.‬
‫אבל למרבה המזל, הרוחות תמיד שלוות.‬ ‫-ומנומסות.‬
‫אחד המקרים הפופולריים ביותר‬ ‫היה המקרה של ארמון ורגרה,‬
‫שעלה לכותרות בזמנו.‬
‫הקולות העל-טבעיים שנשמעו שם‬ ‫התפרסמו בכל רחבי המדינה.‬
‫ספרי להם על ורגרה.‬
‫למה לא, נכון?‬
‫סליחה, תעצרו. אני מצטערת. רק לרגע.‬
‫הקשיבו היטב להקלטה הבאה.‬
‫אני צריך רק שלוש.‬
‫הייתה שם תגובה חריגה‬ ‫שאימתנו בעזרת כל המכשירים שלנו.‬
‫והמדיום שלנו גלוריה…‬
‫נכון שהיא איבדה את ההכרה לכמה דקות?‬
‫בוא נגיד שזה היה מקרה מסובך מאוד.‬
‫טוב, נאחל החלמה מהירה לאב פילון,‬
‫שלא ביקר אותנו הרבה זמן, דרך אגב.‬
‫ועכשיו לתחזית מזג האוויר. בסוף השבוע הקרוב‬
‫צפויות סופות רעמים בכל חצי האי האיברי…‬
‫האנשים האלה… הם כבר מספידים אותו.‬
‫הם היו חייבים לדבר על ארמון ורגרה.‬
‫שלום.‬
‫מה שלומו?‬
‫אם הוא במצב חמור כל כך,‬ ‫כנראה היה משהו רציני בחנות העתיקות.‬
‫תעשי לי טובה! הוא שתה עשר כוסות קפה ביום‬ ‫וישן שלוש שעות בלילה.‬
‫לא, אתמול הוא נראה בסדר.‬
‫כולם בריאים עד שהם חולים.‬
‫למה נתת לו ללכת לבד?‬
‫טוב, אני לפחות באתי לפגישה.‬
‫מה יש, כבר אסור להיות חולה?‬
‫חולה?‬ ‫-כן, חולה.‬
‫אמרת "חולה"?‬
‫כן.‬ ‫-כן, בטח. חולה…‬
‫למה הוא פעל בניגוד לנהלים?‬ ‫אנחנו אמורים לצאת לחקירות יחד.‬
‫הייתה לו תחושה רעה והוא היה מודאג.‬ ‫הוא לא אוהב לחכות, אתם מכירים אותו.‬
‫אבל הוא לא אמר שהוא ילך לבד.‬
‫בשום שלב… למה?‬
‫מה את סורגת?‬ ‫-שמיכה, כדי לחמם אותו.‬
‫מה קורה פה? מותר רק מבקר אחד.‬
‫אה, כן? טוב, המקום הזה מלא באנשים…‬
‫ויש פה אישה שאומרת‬ ‫שהיא תתבע אותך על רשלנות.‬
‫אין פה שום מטופלת שלי.‬
‫היא אומרת שהיא באה הנה‬ ‫עם גידול בגודל של תפו"א,‬
‫ואתה רשמת לה חומר משלשל.‬
‫מסכנה. היא מתה יומיים לאחר מכן.‬
‫כולם החוצה! קדימה, עכשיו! תפנו את החדר!‬ ‫-תירגע.‬
‫אפשר לסיים את השורה הזאת?‬ ‫-תסיימי בחוץ. קדימה.‬
‫את חייבת להיות חזקה, בתי.‬
‫למה?‬
‫הכדור. שכחתי אותו פה.‬
‫גלוריה.‬
‫מה?‬
‫חייבים לגלות מה קרה.‬
‫- חנות טבק -‬
‫איפה חררדו?‬ ‫-הוא נשאר עם האב פילון.‬
‫היי. מה שלומך?‬
‫סגור את החלון, לעזאזל! הגשם נכנס.‬
‫מה שקרה לא נורמלי.‬
‫בחייך, לא צריך להגזים.‬ ‫הוא זקן ומעשן כמו קטר.‬
‫בסדר, נפעל לפי הנהלים ונראה מה נמצא.‬
‫אילו נהלים?‬
‫כשחוקרים תופעות על-טבעיות,‬ ‫ראשית צריך לשלול תופעות טבעיות.‬
‫בדיוק. לכן צריך לבדוק‬ ‫אם כל התנאים בשטח נמצאים בטווח הנורמלי.‬
‫תופעה היא משהו‬ ‫שחוקי הפיזיקה לא יכולים להסביר.‬
‫וכאן אתה והמכשירים שלך נכנסים לתמונה.‬
‫על פי רוב, כשמשהו בלתי מוסבר קורה,‬
‫סימן שישות לכודה בין הממדים.‬
‫רק רגע.‬
‫המוח הוא המצע הנוירו-אנטומי‬ ‫החיוני לקיום תודעה.‬
‫כשהמוח מפסיק לתפקד,‬ ‫אין תודעה כלל, מן הסתם.‬
‫אני מתה על הילד הזה.‬ ‫-זה של חררדו. קח.‬
‫תפתח.‬
‫במאה ה-16 עמד על הקרקע הזאת בית של כומר.‬ ‫ב-1538 פרצה שרפה.‬
‫האש כילתה הכול, בלי להותיר שום שריד,‬ ‫והקרקע נקנתה בידי סוחר איטלקי.‬
‫הוא בנה על הקרקע בית‬ ‫שנשאר במשפחתו במשך מאות שנים.‬
‫ב-1989, הדייר במרתף רצח בפטיש את השכן שלו.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אם הוא תקוע בין הממדים,‬ ‫הוא בטח במצב רוח רע מאוד…‬
‫"בין הממדים". בטח.‬
‫אל תדאג. בדרך כלל,‬
‫מקור התופעות הוא בפולטרגייסט‬ ‫שרודפת את דיירי הבית.‬
‫המתים לא אלימים.‬
‫רק אנשים חיים הם אלימים.‬
‫הם זורקים חפצים, אבל הם מעולם לא פגעו בנו.‬ ‫-הם רק רוצים תשומת לב.‬
‫פס!‬
‫לא משנה מה יקרה, תישאר רגוע.‬
‫אם יתמזל מזלך‬ ‫ותראה את גלוריה יוצרת קשר עם רוח,‬
‫אני מבטיחה שכל הספקות שלך ייעלמו,‬ ‫כי טראנס שלה זה משהו מיוחד.‬
‫זאת מחמאה?‬ ‫-את נראית טוב בטראנס.‬
‫תעצרי, הגענו!‬
‫לעזאזל.‬
‫איזה גשם.‬
‫לא ייאמן.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-מדהים!‬
‫- תיאטרון -‬
‫תגיד, אתה מעשן?‬ ‫-לא.‬
‫הצעירים בימינו משעממים כל כך!‬
‫קדימה, נלך.‬
‫אנריקה?‬
‫נעים מאוד.‬
‫אני אנריקה. זאת אשתי מריסה.‬
‫שלום, נעים להכיר. אני סגרריו.‬ ‫-שלום.‬
‫כן, רואיס דה קרבחל. אני מכירה אותך.‬ ‫-כמובן.‬
‫ואו, פלומקה! אני לא מאמינה!‬ ‫בטח מדהים להיות מגדת עתידות.‬
‫אני מעדיפה לקרוא לעצמי "מדיום".‬
‫"מדיום". זה מקסים.‬ ‫-זאת פס.‬
‫אני לא מכירה אותך.‬
‫ברור שלא,‬ ‫אני אחראית לתיעוד האודיו-ויזואלי.‬
‫אה, הבנתי.‬
‫זה פבלו, הפיזיקאי שלנו.‬ ‫-היי.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫אתה צעיר יחסית לפיזיקאי, לא?‬ ‫-כן, אני עדיין סטודנט.‬
‫סגרריו, סליחה, מה שלום האב פילון?‬
‫מצבו רע מאוד.‬
‫הוא עדיין מאושפז.‬ ‫-מסכן.‬
‫איזה הלם.‬ ‫-כן.‬
‫למען האמת, התרגשתי מאוד כשראיתי אותו.‬
‫התרגשת?‬
‫כן, אני מעריצה גדולה שלו.‬
‫זה נקרא "אלופציה אראטה".‬
‫כן, שתי הגבות שלו נשרו בן לילה.‬ ‫-מרוב לחץ.‬
‫אני מציירת לו גבות,‬ ‫אבל לדעתו הוא נראה כמו "לה וננו".‬
‫שניכנס ונדבר על המצב בפרוטרוט?‬ ‫-כן.‬
‫תיכנס, אתה סוחב המון ציוד‬ ‫ואתה נרטב. קדימה, פנימה.‬
‫לפחות, את יודעת…‬
‫לקחת הכול?‬ ‫-אפשר לעזור לך?‬
‫שלום.‬
‫איך קוראים לך, מתוקה?‬
‫תחייכי קצת. "חיוך הוא התכשיט היפה ביותר."‬
‫מי הכין לך את הפונפונים החמודים האלה?‬ ‫-סוסניטה, אל תפריעי להם.‬
‫לא, היא לא מפריעה.‬
‫שלום.‬
‫תרצו קפה? אולי משהו אחר?‬
‫בדיוק הכנתי אוכל. לא?‬ ‫-לא, זה בסדר, באמת.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-קדימה.‬
‫זו מנהלת הבניין. היא מנומסת מאוד.‬ ‫לכאן, בבקשה.‬
‫תודה, צ'ימיצ'ורי.‬
‫כשעברנו לכאן, התחלנו לשמוע קולות מוזרים.‬
‫הגיוני, זאת חנות עתיקות.‬ ‫היא מלאה ברהיטים עתיקים.‬
‫זה מה שאמרתי בהתחלה.‬
‫תראו!‬
‫רואים את הפמוטים האלה?‬ ‫יום אחד הנרות נדלקו מעצמם.‬
‫כן, לפעמים די במגע עם מים או עם אוויר‬
‫כדי לגרום לבעירה ספונטנית.‬
‫תועדו כמה וכמה מקרים כאלה.‬
‫כשיש פעילות על-טבעית,‬ ‫הטמפרטורה יורדת במידה ניכרת, נכון?‬
‫כן, אבל גם כשלא מפעילים את החימום, נכון?‬
‫עולה הון לחמם את החנות הזאת.‬ ‫-בואו נראה, רגע אחד.‬
‫אנחנו לא גובים כסף.‬
‫רוחות מגיעות מממד‬ ‫בעל רמות אנרגיה גבוהות מאוד,‬
‫לכן המעבר לממד שלנו צורך אנרגיה רבה.‬
‫אנרגיה תרמית. לכן הטמפרטורה יורדת.‬
‫קור.‬ ‫-הן סופגות חום.‬
‫ברור.‬ ‫-אני לא מאמין ברוחות, אבל…‬
‫מה שקורה כאן לא נורמלי.‬
‫בסדר. לכל דבר יש הסבר.‬
‫כן, פעם חשבתי כמוך, אבל…‬
‫תסלחו לי לרגע?‬
‫המראה נפלה על הפסל הזה.‬
‫הוא בדיוק נמכר, והתכוונו לארוז אותו.‬
‫והמראה נותרה שלמה.‬ ‫-מרתק, נכון?‬
‫בעלי דירות עושים דברים כאלה‬ ‫כדי להיפטר מדיירים.‬
‫החנות בבעלותנו.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, לא הייתי מודעת לזה.‬
‫קנינו אותה לפני חודשיים.‬ ‫-נכנסנו לחובות ענקיים.‬
‫אל תדאגו, נגלה מה קורה פה.‬
‫אני לא מרגישה כלום.‬
‫חוץ מ…‬
‫ריח נוראי.‬
‫הוא סובל מהיפרהידרוזיס.‬ ‫-היפר מה?‬
‫היפרהידרוזיס, הזעת יתר חריגה.‬
‫אני מתמודד עם הרבה דברים…‬
‫טוב, נתחיל במדידות. פבלו?‬ ‫-כן.‬
‫הוא ימדוד את השדה המגנטי.‬ ‫-כן, אני מבינה בזה. נכון, צ'ימיצ'ורי?‬
‫אני מעריצה של חימנס דל אוסו.‬
‫ואני מקשיבה לתוכנית שלך כל שבוע.‬ ‫-שלי?‬
‫מזל טוב, יש לך שתי מאזינות:‬ ‫היא ובת הדוד שלך.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫עכשיו אבקש מכם רגע של שקט, בבקשה.‬
‫הכול מוכן, קדימה.‬ ‫-גלוריה…‬
‫מתחילים.‬
‫לא…‬
‫לא מצאתי כלום. בהצלחה בפעם הבאה.‬
‫גלוריה!‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-לא מצאתי כלום, ויש לי תוכניות הערב.‬
‫לא מצאת כלום בגלל שיש לך תוכניות הערב.‬ ‫-לא!‬
‫לאב פילון הייתה תחושת בטן בנוגע לזה,‬ ‫ותראי מה קרה לו.‬
‫האב פילון חטף שבץ, זה הכול.‬
‫לפעמים קורים דברים שאין להם הסבר על-טבעי.‬
‫אני לא יודעת למה זה מטריד אותך כל כך.‬
‫למה? לא שמעת מה קורה כאן? בחייך!‬
‫אבל ראית כמה בעל החנות לחוץ?‬
‫את משוכנעת שאת צודקת.‬
‫אני משוכנעת שהלחץ הנפשי שלו‬ ‫הוא הסיבה לכל זה.‬
‫תראו את זה.‬
‫הבובה הזאת הופיעה ככה פתאום.‬
‫מצאנו אותה שם. בואו איתי.‬
‫בחדר הזה.‬
‫פשוט ככה.‬
‫בלי גוף.‬
‫לא, אני הולכת.‬
‫האב פילון לעולם לא היה נוטש אדם בצרה.‬
‫תעשי מה שאת רוצה.‬
‫היא כל כך מניפולטיבית.‬
‫אפשר לקחת כמה דגימות?‬
‫כן, ברור, מה שאתה צריך.‬ ‫-תודה.‬
‫היא פשוט צצה פתאום.‬ ‫-כן.‬
‫עם כל הדברים שיש לכם פה…‬
‫גלוריה תביא את הכדור שלה‬ ‫ותברר אם קורה פה משהו נוסף.‬
‫הכדור שלה?‬ ‫-יופי!‬
‫כמצוותך, גברתי.‬
‫גלוריה משתמשת בכדור‬ ‫כגשר בין העולם שלהם לעולם שלנו.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-מוכנה, גלוריה?‬
‫הוא כנראה נפל באוטו‬ ‫בגלל הנהיגה הפראית של פס.‬
‫אתם מוזמנים ללכת ברגל.‬ ‫"גשם הוא ברכה משמיים."‬
‫אקח את המפתחות שלך.‬ ‫-הרבה דברים נעלמים פה.‬
‫נכון. ספר החשבונות, המפתחות, עין זכוכית…‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫כל מיני חפצים.‬ ‫-כן.‬
‫נתערב על העגילים שלי שהכדור בתיק שלה.‬
‫מצאתי!‬
‫מצאתי.‬
‫הוא היה בתיק שלי.‬
‫טוב, בואו נמשיך. שקט.‬
‫פס.‬
‫את עשית את זה?‬
‫אני? לא.‬
‫טוב, אם אתם עושים רעש,‬ ‫תרימו יד ותגידו, "אני הרעשתי".‬
‫גלוריה, זאת לא אחת מהבדיחות שלך, נכון?‬
‫יש לי דייט. את זוכרת מה זה?‬
‫זה מה שעושים לפני ש…‬
‫פאק.‬
‫זה מגיע משם. כן.‬
‫תצלמי את זה, פס.‬
‫צ'ימיצ'ורי?‬ ‫-הרעש הגיע מכאן, כן.‬
‫גלוריה.‬
‫כתמי מים.‬
‫וחשבנו ש"צ'ימיצ'ורי" זה רע…‬
‫טוב, זה נורמלי.‬ ‫לפעמים יש דליפות בצנרת בבניינים האלה.‬
‫זה לא היה כאן קודם.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-בטח לא שמתם לב.‬
‫לא, אנריקה מצלם הכול לפני שאנחנו עוזבים‬ ‫ובודק למחרת שכלום לא השתנה.‬
‫פס.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫מה יש?‬
‫- 21 בנובמבר 1998 -‬
‫כמובן.‬
‫ואפילו שישה אנשים לא יכולים להזיז את זה.‬ ‫-לא.‬
‫מה זה, לדעתכם? שדה אנרגטי?‬
‫אלוהים?‬
‫גאואסיה, הלוקלסטיה, פנדמוניום?‬ ‫או סתם קמפרופה?‬
‫מריסה.‬ ‫-מה?‬
‫תירגעי.‬ ‫-תראי.‬
‫כאן מצאתי את האב פילון.‬
‫מעולף…‬
‫בדיוק כאן?‬
‫זה לא צירוף מקרים.‬
‫פס!‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫ואו, זה מדהים.‬ ‫-תנו לי לעבור, בבקשה.‬
‫תעצרו את זה, בבקשה! כבר מכרתי אותה.‬
‫ואו, זה מדהים.‬
‫אני הרעשתי.‬ ‫-פבלו.‬
‫כן, רק שנייה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-תראי.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫כנראה יש תקלה.‬ ‫-18?‬
‫הרמה המגנטית הנורמלית במדריד היא 35.‬
‫יש לכם הרבה כאבי ראש?‬
‫האמת שיש לי מיגרנה נוראית, כן.‬
‫תירגעו, כנראה יש כאן קורת ברזל.‬ ‫-ואולי…‬
‫זה שער. הם נכנסים מכאן.‬
‫אלוהים.‬
‫זאת פולטרגייסט שרודפת מישהו.‬
‫את חושבת?‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אי אפשר להזיז חפצים בכוח המחשבה.‬
‫לא? זה נקרא פסיכורגיה,‬
‫התפרצות של אנרגיה מנטלית‬ ‫שמזיזה חפצים גשמיים עקב לחץ נפשי כבד.‬
‫ויש כאן הרבה מאוד לחץ.‬
‫לא, אל תאשימו אותי. תקשיבו לי…‬
‫לא.‬
‫קדימה.‬
‫אדם חי לא עשה את זה.‬ ‫-אל תזלזלי ב"לה וננו".‬
‫אנריקה? בלתי אפשרי.‬
‫אם הוא לא מסוגל לחשב עודף,‬ ‫איך הוא יזיז דברים בכוח המחשבה?‬
‫אמרת שזה שער.‬
‫הוא מוביל לגשר רוזן-איינשטיין‬ ‫או למנהרה ברצף המרחב והזמן?‬
‫פס!‬
‫מותק, אני לא כזאת מכוערת.‬
‫פס!‬ ‫-המצלמה שלי!‬
‫שככה יהיה לי טוב!‬
‫קליעה יפה.‬
‫הצלחת לצלם?‬ ‫-נראה לי. יכול להיות שהיא נשברה.‬
‫פבלו, תביא כיסא לפס.‬ ‫-ואו, זה הייתה צליפה מדהימה!‬
‫הנה, פס.‬
‫בואו נראה.‬
‫בוא לראות, פבלו.‬
‫תישארו רגועים.‬
‫את בסדר? מריסה?‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬ ‫-כן, זה לא פגע בי.‬
‫טוב… זה כמעט הוריד לך את היד.‬ ‫-בסדר, לא קרה לי כלום.‬
‫ראית כמה מהר הוא נפל?‬ ‫-הן לא כיוונו.‬
‫מה? יש יותר מרוח אחת?‬
‫בבקשה, תירגע. זה לא עוזר.‬
‫"איזהו גיבור - הכובש את יצרו."‬
‫רוחות הן כמו כלבים. הן מריחות פחד ממרחקים.‬
‫אל תגידי את זה, פס!‬ ‫-תירגע.‬
‫כן, אני רגוע מאוד.‬ ‫-תגידי לי שמצאת משהו.‬
‫תראי, הנה הוא.‬
‫נראה שהנעץ הזה חודד לאחרונה.‬ ‫-אמרת שהוא לא פגע בך, נכון?‬
‫כן, לא ממש.‬ ‫-מריסינה, בבקשה.‬
‫זו הייתה רק אזהרה.‬ ‫-כן? הבנו את המסר, אנחנו עוזבים.‬
‫מה פתאום? השתגעת? סוף סוף נהיה כאן מעניין.‬
‫אני לא מרגיש טוב!‬
‫מריסה, קחי אותו החוצה בבקשה.‬ ‫רק חמש דקות, שיתאוורר קצת.‬
‫מותק, אני לא כזאת מכוערת.‬
‫תראה.‬
‫הן כיוונו.‬ ‫-"הן"?‬
‫כן, אני מתכוון לאנרגיות.‬
‫אנריקה הוא מקור אנרגיה חזק מאוד.‬
‫אתה לומד מהר.‬ ‫-סליחה, ראיתם את הכדור שלי?‬
‫את על-טבעית.‬ ‫-ראיתי אותו בחדר השני.‬
‫זו תנועה מואצת בקו ישר‬ ‫עם הסטה עקב כוח המשיכה.‬
‫אני לא יודע, אצטרך לחשב…‬
‫אפשר לצפות שוב?‬ ‫-בטח. שנייה, אני אריץ את הסרטון אחורה.‬
‫הנה, זה שלך.‬
‫נגמרה הסוללה?‬ ‫-תביא את הרזרבית.‬
‫יש רזרבית?‬
‫כל הכבוד, ילדון.‬ ‫נצטרך להתחבר לרשת החשמל המודרנית.‬
‫לא צריך מכשירים כדי לדעת שמשהו קורה כאן.‬
‫משהו גדול מאוד.‬
‫איזה יופי.‬ ‫הסיאנס הראשון שלי עם לוח ויג'י. זה מרגש!‬
‫תצלם אותי?‬ ‫-מריסה…‬
‫די, בלי פרצופים. תצלם אותי.‬
‫בסדר, שב כאן.‬ ‫-לא, יש כבר מספיק אנשים.‬
‫תקשיבו, לוח ויג'י זה לא משחק. בבקשה.‬
‫וזה עלול להיות מסוכן לאנשים…‬ ‫חלשים מבחינה רגשית.‬
‫את מתכוונת אליי?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫שב, אנרגיה גברית תעזור לנו.‬
‫לא, תודה.‬
‫אני מעדיף להישאר פה ולעמוד על המשמר.‬
‫לי יש…‬
‫אנרגיה גברית בשפע.‬
‫פבלו, אם תרמה, אני אשים לב.‬ ‫-אני מקווה מאוד.‬
‫אני מבקשת כוח…‬
‫תראי.‬
‫יפה מאוד. אני אוהבת את החולצה.‬
‫מה?‬
‫לא…‬
‫זה בטוח?‬ ‫-למי שיודע מה הוא עושה.‬
‫גלוריה היא משהו מיוחד.‬
‫שתי מחמאות ביום אחד?‬ ‫-אל תתרגלי לזה.‬
‫קדימה, יש לי דייט.‬
‫ידיים.‬
‫מריסה, תירגעי.‬ ‫-בסדר.‬
‫ידיים.‬
‫היד השנייה.‬
‫תתרכז.‬
‫אתה שם?‬
‫נו כבר, קדימה.‬ ‫לפני רגע לא היית ביישן כל כך.‬
‫תדברי בנימוס!‬
‫מי אתה? באנו לעזור לך.‬
‫טוב…‬
‫לא ייאמן.‬
‫אנריקה!‬
‫תשמור על שקט, בבקשה.‬
‫מצטער. כמובן.‬
‫אני גלוריה, אתה יכול לסמוך עליי.‬
‫הנה.‬
‫אני שמחה שאתה איתנו.‬
‫תגיד לי מי אתה.‬
‫ק'.‬
‫י'.‬
‫מ'.‬
‫י'.‬ ‫-קימי.‬
‫קימי, אתה גר כאן עכשיו?‬
‫כן.‬ ‫-מריסה, תרימי את האצבע.‬
‫למה?‬ ‫-תרימי אותה.‬
‫פס.‬
‫גלוריה, אני נשבע שאני לא עושה כלום.‬ ‫-עכשיו.‬
‫אנריקה!‬
‫אסור לך לצאת מהחדר עכשיו.‬
‫קימי, נוכחותנו מטרידה אותך?‬
‫אנריקה ומריסה מטרידים אותך?‬
‫קימי, אתה רוצה שאנריקה ומריסה יעזבו?‬
‫אין סיבה להתעקש כל כך, נכון?‬
‫לעזאזל. לא אגיע בזמן לדייט שלי.‬
‫תירגעו.‬
‫זה היה הגשם…‬
‫רואה?‬
‫זה לא קימי. זה מישהו מרושע יותר.‬
‫פאק!‬
‫פבלו, הפנס.‬
‫הפנס…‬ ‫-קדימה!‬
‫ליד המכשירים. קדימה.‬
‫סליחה, אני הרעשתי.‬ ‫-אור!‬
‫נתקלתי בכיסא.‬ ‫-כולם להירגע, בסדר?‬
‫צ'ימיצ'ורי?‬
‫אנריקה!‬
‫צ'ימיצ'ורי!‬
‫צ'ימיצ'ורי, מותק, הבהלת אותי.‬
‫אתה אנריקה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫היי, אנריקה!‬
‫חייבים לעצור אותו. מהר!‬
‫קדימה.‬
‫-אני לא יכולה!‬
‫קדימה!‬
‫תחזיקו אותו!‬
‫תחזיקו חזק!‬
‫חזק יותר!‬
‫אנחנו זקנות מדי לדברים האלה!‬
‫דברי בשם עצמך!‬
‫אני צעירה ממך בשלושה חודשים.‬ ‫-כן, כן.‬
‫שמעת, פס?‬
‫שמעתי מצוין.‬
‫זהירות!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אנריקיטו! מה הם עשו לך?‬
‫מותק!‬
‫כולם בסדר?‬
‫נראה לי, כן. ואת?‬ ‫-לא קרה לי כלום. הכול בסדר?‬
‫על לא דבר…‬
‫כולכן תישפטו.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אנריקה!‬
‫את בסדר?‬
‫קר לי.‬ ‫-אני אחמם אותך.‬
‫צ'ימיצ'ורי, בבקשה…‬
‫אלוהים…‬ ‫-צ'ימיצ'ורי נראה לא טוב.‬
‫אנריקה!‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן. את בסדר, גלוריה?‬ ‫-ואתם?‬
‫כן.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫זה היה מדהים.‬
‫אל תדאגי. נתקשר אליכם מחר.‬
‫כל טוב.‬
‫זה היה מרגש, נכון? אני ממש…‬
‫זו הפעם הראשונה שגלוריה‬ ‫משאירה מישהו לבד עם הלוח שלה.‬
‫באמת?‬ ‫-ברור,‬
‫כי אף פעם לא פגשתי מישהו כמוהו.‬
‫תקשיב, פבלו.‬
‫בילדותך ישנת עם מנורת לילה, נכון?‬
‫כמו כל הילדים, נכון?‬
‫וכשאתה ישן, אתה מרגיש שמישהו צופה בך?‬
‫אתה צריך ללמוד להגן על עצמך.‬
‫להגן על עצמי מפני מה?‬ ‫-מפני עצמך.‬
‫כי הכישרון שיש לך הוא מתנה.‬
‫אבל אתה צריך לשלוט בו, לא להפך.‬
‫עזרת לי מאוד הערב, תודה.‬ ‫-מה? לא. אני לא יכול לעזוב עכשיו, גלוריה.‬
‫אני צריך לדעת איך זה נגמר.‬ ‫-זה מסוכן מדי בשבילך.‬
‫אז תעזרי לי. אני בטוח שאת יכולה…‬
‫אתה צריך ללמוד מחדש הרבה דברים עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫זה דורש זמן, פבלו. ואין לנו זמן כרגע.‬
‫כן, גלוריה, אבל אני מסוגל.‬ ‫למדתי פעם אחת, ואני יכול ללמוד מחדש.‬
‫אל תמהר כל כך.‬
‫זה היה הלילה הכי מדהים בחיי, גבירותיי.‬
‫תיזהר, ילדון!‬ ‫-סליחה.‬
‫אבל ברצינות…‬
‫אתן מדהימות.‬
‫נכון מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫תשמרו על עצמכן.‬
‫כל הגוף שלי כואב.‬
‫נו, מה הבעיה שלך?‬
‫התקנתי מצלמות בחדרים ובלובי.‬ ‫נראה אם הן יקלטו משהו.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-בחייך, זה רק סכין.‬
‫את כזאת חוליגנית!‬
‫איפה סגרריו?‬
‫היא לא במצב טוב כל כך.‬
‫למה?‬
‫תנחשי.‬
‫אני מקווה שזה יעבור לה בקרוב.‬ ‫אוף, היא כזאת מעצבנת.‬
‫יש לך מושג מה קורה כאן?‬
‫לא. האמת היא שאני קצת אבודה.‬
‫צילמת את זה? הגברת אבודה.‬
‫כן, המקרה הזה מבלבל אותי מאוד.‬
‫אולי קימי הוא האדם שרצח את השכן שלו בפטיש?‬
‫בלתי אפשרי.‬ ‫הוא אמר שהוא כאן, עכשיו, ב-1998.‬
‫והרצח קרה לפני עשר שנים.‬
‫תסמכו עליי, משהו כאן לא בסדר.‬
‫כן, אני עדיין בהלם. תודה. המוזיקה…‬
‫ואין לזה שום קשר לבעלך המנוח.‬
‫אני שונאת שאת קוראת את המחשבות שלי.‬ ‫-ככה זה כשיש לך חברה מכשפה.‬
‫"חברה"…‬
‫סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, בואו נלך לשתות משהו.‬ ‫-קדימה.‬
‫ראיתן את הכדור שלי?‬
‫"אהבתך נכנסה לחיי כמו גל‬
‫"כמו גל של אש ושל רוך‬
‫"הקצף הלבן, רחש הקונכיות‬
‫"כמו גל"‬
‫תודה.‬
‫באמת לא הכרתן את המקום הזה?‬
‫האמת היא‬ ‫שאני לא ממש מרגישה בנוח במקומות כאלה, לא.‬
‫אני בדרך כלל לא יוצאת בלילה.‬ ‫-ברור, הבת שלך יוצאת במקומך.‬
‫היא צריכה לשלם לך‬ ‫על כל הפעמים שאת שומרת על הילדים.‬
‫היית מבינה אם היו לך ילדים.‬ ‫-לי אין, ואני מבינה.‬
‫ברור. כי בניגוד אליי, את קדושה.‬ ‫-את מדברת עליי?‬
‫עכשיו את מרגישה כאן יותר בנוח?‬
‫"על טעם וריח אין להתווכח."‬ ‫אף פעם לא נמאס לכן לריב, מה?‬
‫לחיים.‬
‫לא. לחיי מה נרים כוסית?‬ ‫-לחיי האב פילון.‬
‫לחיי האב פילון.‬ ‫-האב פילון.‬
‫היי! לא. אי אפשר לעשות "לחיים" עם מים.‬ ‫-מה הלחץ?‬
‫אבא שלי תמיד אמר,‬ ‫"אל תבטחי במישהו ששותה רק מים".‬
‫יודעת מה? זה מסביר המון.‬
‫תני לי.‬ ‫-לא, פס.‬
‫די, כוס אחת פעם בשנה לא תהרוג אותך.‬ ‫-וגם פעם בחודש לא תזיק.‬
‫בסדר.‬
‫לחיים!‬ ‫-אתן תמיד משכנעות אותי.‬
‫לחיי האב פילון!‬ ‫-האב פילון!‬
‫סגרריו?‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו מכירות?‬
‫כולכן כאן, כמה נפלא.‬
‫הצלתן את חיי לפני 20 שנה.‬
‫הייתי דיילת, גרתי בדופלקס.‬
‫דון פדריקו!‬
‫נכון!‬ ‫-כמה נפלא.‬
‫לא ייאמן. הוא לא רצה לעזוב,‬
‫כי הוא ניסה לנשל את בתו‬ ‫מפני שהיא מכרה את הדירה שלו.‬
‫ואת צחקת ואמרת,‬
‫"איך תנשל אותה אם אתה כבר מת?"‬
‫והוא עמד שם ואמר,‬ ‫"לא, אני נשאר כאן עד שאנשל אותה".‬
‫אני לא יודעת מה עשיתן, אבל זה היה נס.‬
‫הבן שלי גר שם עכשיו.‬
‫אבל הוא היה ילד!‬
‫הוא בן 32 עכשיו, ויש לו שני ילדים.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫כמה טוב לראות את כולכן!‬
‫כנ"ל.‬
‫תיהנו.‬
‫גם את.‬ ‫-כל טוב.‬
‫"ראיתי את האור והתפכחתי‬
‫"התביישתי בכוכב שלי"‬
‫דון פדריקו עם שעון הכיס המוזהב‬ ‫והמעיל המהודר. איזה גבר.‬
‫ראינו הרבה מאוד טיפוסים.‬
‫המקרה של פדריקו‬ ‫היה ממש לפני ארמון ורגרה, נכון?‬
‫כן. עקב אכילס שלך.‬
‫טוב, אל תעירי כלבים מרבצם.‬ ‫היא כמעט מתה באותו יום.‬
‫איך קראו… סרמיינטו, ככה קראו למנוול הזה!‬
‫היה היה חמום מזג, והוא היה כומר.‬
‫כומר מהאינקוויזיציה.‬ ‫הוא כמעט הרג את גלוריה.‬
‫בכל מקרה, הוא עזב בסוף.‬
‫טוב, זה מה שאמרו לנו.‬
‫אבל לא בזכותך.‬ ‫-מספיק!‬
‫זה נגמר.‬
‫שלום, חברים. התגרשתי היום,‬ ‫אז אני מקדיש לכם את השיר הזה.‬
‫נכשלתי פעם אחת…‬
‫רק אחת?‬
‫לא הצלחת ליצור קשר עם בעלי.‬
‫לא, בבקשה, אני מתחננת, לא היום.‬
‫אני עייפה מאוד.‬
‫לא הצלחת או לא רצית?‬ ‫-זה לא הוגן מצידך.‬
‫אנחנו מנסות כבר שנים.‬
‫אפילו לקחת אותי למכונית‬ ‫שבה "נפגשתם" בפעם הראשונה.‬
‫נכון. אבל אני יודעת‬ ‫למה את לא רוצה ליצור איתו קשר.‬
‫את מדיום עכשיו?‬ ‫-מה אמרתי לכן כשהצטרפתי?‬
‫שהמטרה היחידה שלי היא למצוא את בעלי קרלוס.‬
‫את באמת חושבת שלא יצרתי איתו קשר‬ ‫כדי שלא תעזבי את הקבוצה?‬
‫מי שכנעה את חימנס דל אוסו לדבר עלינו?‬ ‫מי פרסמה את החקירות שלנו בתקשורת?‬
‫את צודקת.‬
‫את היחידה שמרוויחה מהעבודה שלנו.‬
‫הקבוצה הזאת לא הייתה קיימת בלעדיי.‬
‫ובלעדיי!‬ ‫-אני לא נחשבת?‬
‫לא, את צלמת טובה. את עושה עבודה נהדרת.‬
‫אבל חקירת תופעות על-טבעיות בלי מדיום‬ ‫זה כמו ציד בלי רובה.‬
‫אני עובדת קשה כל יום!‬
‫רק המתים מעניינים אותך!‬
‫ואותך מעניינים רק אנשים חיים‬ ‫שאת יכולה לתת להם סמי הרגעה, נכון?‬
‫"טווס, טווס"‬
‫תשאלי אותה. היא פורשת.‬
‫לא.‬ ‫-היא תהיה רוקחת.‬
‫חיטטת במסמכים שלי?‬ ‫-עדיין לא למדתי לקרוא מחשבות.‬
‫תשאלי אותה.‬
‫שמעתן פעם…‬
‫את הביטוי, "אם לא תעשה משהו לפני גיל 50,‬ ‫לא תעשה אותו אף פעם"?‬
‫טוב, אני כבר בת 50.‬
‫בת 50 פלוס.‬
‫בסדר, תעזבי את הקבוצה מתי שתרצי.‬
‫היי, גלוריה, תסיימי לשתות.‬ ‫אנחנו צריכות לברר מה קורה שם.‬
‫תודה, סגרריו, אבל אני לא צריכה רשות ממך.‬
‫תיזהרו, שלא תגמרו בסוף כמו האב פילון.‬
‫בבקשה… תנו לי לעבור!‬
‫טוב…‬ ‫-היא הלכה בלי לשלם.‬
‫"פנטסטי…"‬
‫זה מטורף. איזה גשם!‬
‫"מים, מים בששון."‬
‫לעזאזל.‬
‫תביאי את הציוד, פס. אני כבר חוזרת.‬ ‫-בסדר.‬
‫המפתח…‬
‫מה קורה כאן?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אני באה!‬
‫אני באה.‬
‫שלום. ערב טוב, סליחה על השעה המאוחרת.‬
‫אוי…‬ ‫-ננקה את זה אחר כך, אל תדאגי.‬
‫אתם צריכים לנקות את מה שיש שם.‬ ‫-אנחנו עובדים על זה.‬
‫אני בדיוק צופה בטלוויזיה.‬
‫אפשר לדבר עם הבת שלך?‬
‫לא.‬ ‫-זה שלה, נכון?‬
‫כן. בבקשה, תניחי לבת שלי.‬ ‫-כן, אבל…‬
‫זה בשביל החקירה.‬
‫אנחנו צריכים עדויות.‬
‫לטלוויזיה?‬ ‫-לטלוויזיה.‬
‫אני אדבר איתה קודם, ואחר כך נצלם את זה.‬
‫תיכנסי. אני אתן לך מגבת.‬ ‫-כן? תודה.‬
‫תיכנסי.‬
‫נצלם אחר כך, בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫בעלי המסכן.‬
‫הוא נראה בדיוק כמו ברטין אוסבורן.‬
‫היא בחדר שלה.‬ ‫היא כנראה קוראת. היא אוהבת לקרוא.‬
‫טוב, מגזיני רכילות.‬ ‫היא אוהבת תמונות של ידוענים.‬
‫ממני היא מתעלמת.‬
‫זה…‬
‫התוכנית מתחילה. אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫סוסניטה, תישארי עם הגברת.‬ ‫היא תדבר איתך קצת.‬
‫שלום.‬
‫קר ממש, נכון? איזה גשם.‬
‫את סוסניטה, נכון?‬
‫המגזין שלך ממש מגניב.‬
‫יש לך הרבה בובות. איזו מהן את הכי אוהבת?‬
‫ברבי הגיטריסטית ולולה.‬
‫זאת לולה?‬
‫היא יפה מאוד.‬
‫גם זאת שלך?‬
‫את יודעת מי עשה את זה לבובה שלך?‬
‫את אוהבת טלוויזיה.‬
‫יודעת מה?‬ ‫אני יכולה לסדר שתופיעי בטלוויזיה.‬
‫אבל קודם את צריכה לעזור לי.‬ ‫תגידי לי מי עשה את זה.‬
‫את מפחדת? לא נורא אם את עשית את זה.‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫אז מי עשה את זה?‬
‫יש לי חבר. הוא ממש חתיך.‬ ‫-באמת?‬
‫איך קוראים לו?‬
‫קימי.‬
‫הוא תמיד אומר שלום, מחייך ועוצר לדבר איתי.‬
‫הוא עשה את זה לבובה?‬
‫הוא כאן עכשיו?‬
‫- קימי -‬
‫אני רואה אותו כשהוא בדרך הביתה.‬
‫- תיאטרון אלקנייז -‬
‫את מדברת איתו לפעמים?‬ ‫-הוא מחבב אותי. הוא חתיך.‬
‫כן, הוא באמת חתיך. יש לך מזל.‬
‫כן, הרבה מזל. הוא עוזר לי כשהם מכאיבים לי.‬
‫קימי מכאיב לך?‬ ‫-לא, הוא החבר שלי.‬
‫אז מי מכאיב לך, מתוקה?‬
‫מתוקה, את יכולה לסמוך עליי.‬ ‫תגידי לי מי מכאיב לך.‬
‫המשקפיים שלי…‬
‫אני אוהבת את הפיג'מה שלך.‬ ‫תשאילי לי אותה בהזדמנות?‬
‫זה כואב?‬
‫כואב לך כאן?‬
‫אפשר לראות?‬
‫יש לך עוד פצעים כאלה, מתוקה?‬
‫מי עשה לך את זה, מתוקה?‬
‫לא הילדה!‬
‫את אוהבת את הגשם?‬
‫את רוצה לצאת?‬
‫אבל אסור לך לספר לאף אחד.‬ ‫זה סוד רק בינינו.‬
‫בואי.‬
‫בשקט.‬
‫לא!‬
‫יופי. תני לי את היד שלך.‬
‫תישארי בשקט…‬
‫לא! מה את עושה? לאן את הולכת, סוסניטה?‬
‫אני רוצה את הבובה שלי.‬
‫תקשיבי לי, מתוקה, אנחנו חייבות לצאת מכאן.‬
‫בואי.‬
‫אני באה!‬
‫מי זה?‬ ‫-שלום. סגרריו כאן?‬
‫מי?‬ ‫-החברה שלי.‬
‫היא הייתה איתי.‬ ‫-לא, אין כאן אף אחד.‬
‫היא אמרה לי שהיא הולכת לבקר אותך.‬
‫היא לא באה.‬
‫מוזר. זה…‬ ‫-כן.‬
‫פשוט הייתה כאן הצפה,‬ ‫ואני צריכה מגב כדי לנקות.‬
‫עד שמכבי האש יבואו.‬
‫עכשיו תהיי בשקט.‬
‫אני אחזיר לך אותו ברגע שאסיים.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אפשר לקבל כוס מים?‬
‫מהר, רוצי.‬
‫יורד גשם זלעפות, מה?‬
‫אבל זה דווקא טוב כי…‬
‫מים הם החיים.‬
‫אפשר לקבל מגבת כדי להתייבש קצת?‬
‫לא.‬
‫טוב…‬
‫אף פעם לא הצלחתי להכין חביתה ספרדית טובה.‬ ‫איך את מכינה אותה?‬
‫אני הולכת, אימא.‬
‫חלק מוסיפים בצל, חלק לא.‬
‫איך את מכינה אותה?‬
‫את מוסיפה בצל?‬
‫ביי, אימא!‬
‫לא!‬
‫סוסניטה, תברחי!‬
‫לא!‬
‫פס, תתעוררי!‬
‫תחשבי על הבת שלך.‬
‫תירגעי.‬
‫אי אפשר להשאיר אתכן לבד.‬
‫…ברגע שראיתי את המכתב,‬ ‫אמרתי, "זה הגבר של חיי…"‬
‫להתראות, סוסניטה.‬
‫אל תדאגי, הילדה תישן הלילה במקלט.‬
‫והאימא?‬
‫האימא תבוא איתנו לתחנה.‬ ‫נשמע מה יש לה לומר.‬
‫אבל היא נראית מבולבלת לגמרי.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שלומך, פס?‬
‫בסדר, אני בסדר.‬
‫תודה רבה. תודה גם לך.‬
‫בואי.‬
‫קדימה.‬
‫בואי.‬
‫את בסדר?‬
‫קדימה, בואו נלך.‬ ‫אני מרגישה כאילו משאית דרסה אותי.‬
‫היא החטיפה לך כהוגן.‬
‫טוב, "הרוצה לנצח - יצא למלחמה".‬
‫אני מקווה שתקשיבו לי בפעם הבאה.‬ ‫אמרתי לכן מההתחלה שאין פה כלום.‬
‫מה עם קימי?‬
‫הוא דמות מהסדרה האהובה עליה,‬
‫והשחקן הראשי משחק בהצגה בתיאטרון ממול.‬
‫היא רואה אותו מהחלון שלה כל לילה.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫הסבל של הילדה המסכנה היה המפתח לכול.‬
‫את יכולה לנהוג, פס?‬ ‫-כן.‬
‫המחשבות על הנכדות שלי ישכיחו ממני את הכאב.‬
‫אלוהים, את כזאת מזוכיסטית.‬
‫טוב, חברות, בואו נלך.‬
‫מה?‬
‫מעולם לא שמחתי כל כך לראות אותך.‬
‫הצלתי את חייך כבר פעמיים היום.‬
‫תודה.‬
‫אל תתרגלי לזה.‬
‫היי, אל תתרגזו,‬ ‫אבל אני לא חושבת שהשיר הוא צירוף מקרים.‬
‫זו הייתה מוזיקה‬ ‫של פרסומת למכוניות, סגרריו.‬
‫לעזאזל. הכדור.‬
‫אוי, לא!‬ ‫-את צוחקת, נכון?‬
‫תני לי את המפתחות.‬
‫כל השרירים בגוף שלי כואבים.‬
‫וגם כל הגידים.‬ ‫-אני רק רוצה לחזור כבר הביתה.‬
‫וליום, וישר למיטה.‬ ‫-אף פעם לא לקחתי כדורים כאלה.‬
‫את לא צריכה את זה. את הכי יציבה משלושתנו.‬
‫והכי משעממת.‬ ‫-לא.‬
‫חיים קונבנציונליים נראים לי לא רע בכלל.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד לך.‬ ‫-יש לך סיגריה? נגמרו לי.‬
‫שנייה, אני אבדוק.‬
‫לא, הקופסה ריקה.‬ ‫-אוף, איזה קור.‬
‫נראה, אולי לגלוריה יש.‬ ‫-אני אחפש בכיסים שלי.‬
‫אולי בתיק שלה.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫לא!‬
‫בואי.‬
‫חכי! אין חשמל בבניין.‬
‫גלוריה!‬ ‫-גלוריה!‬
‫גלוריה?‬
‫תראי.‬
‫כאן סובבתי את הקרסול.‬
‫גלוריה!‬
‫גלוריה?‬
‫זה פה.‬
‫מה?‬ ‫-תראי.‬
‫גלוריה, זה לא מצחיק! איפה את?‬
‫תפסיקי להתחבא! בבקשה.‬
‫גלוריה!‬
‫שם!‬
‫בואי הנה, פס! תראי. תעזרי לי.‬
‫צריך להזיז את הארון. קדימה.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בשלוש, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש.‬
‫זה בלתי אפשרי! הארון הזה כבד נורא.‬ ‫-הוא לא זז אפילו מילימטר.‬
‫הדליות ברגליים שלי יתפוצצו.‬ ‫-לא! אנחנו נצליח.‬
‫נכון?‬ ‫-כן, נצליח.‬
‫נצליח. תכף תראי שנצליח.‬ ‫-נצליח. קדימה.‬
‫בסדר, ננסה שוב.‬ ‫-קדימה.‬
‫בשלוש. קדימה, פס.‬ ‫-קדימה.‬
‫בכל הכוח, קדימה. תנשמי. אחת, שתיים ושלוש.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה זה?‬
‫הפנס.‬
‫זה דוחה!‬
‫יש פה ריח של בשר רקוב.‬
‫סגרריו, אנחנו זקנות מדי לדברים האלה.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה. בזהירות.‬
‫פס!‬
‫המעיל של גלוריה!‬
‫גלוריה! את שם?‬
‫גלוריה?‬ ‫-גלוריה!‬
‫בואי.‬
‫את בטוחה?‬
‫היא הצילה אותי פעמיים.‬
‫כן, אבל אותי היא לא הצילה אפילו פעם אחת.‬
‫גלוריה?‬
‫מה המקום הזה?‬
‫זהירות.‬
‫גלוריה, מה את עושה?‬
‫גלוריה?‬
‫מה זה?‬
‫צעצועים לנכדים שלך.‬
‫שלא תעז לדבר על הנכדים שלי!‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫למה לקחתן מכאן את האימא?‬
‫נהניתי לשחק עם הבת הפתייה שלה,‬
‫אהבתי את הצעקות ואת המהומה.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫שלוש מכשפות, ועכשיו הן כאן.‬
‫אני יכולה לעזור לך.‬
‫רק תשחרר את החברה שלי.‬
‫אני חברה שלך?‬
‫ברור, מצחיקונת.‬
‫גלוריה, אני יודעת שאת שומעת אותי.‬ ‫את חייבת לצאת משם.‬
‫בבקשה!‬ ‫-אין לך הרבה זמן.‬
‫יש לי את כל הזמן שבעולם.‬
‫מה זה?‬
‫פרוצות שמכרו את נשמותיהן לשטן.‬
‫הן קראו לעצמן מכשפות,‬
‫אבל לא היו אלא נוכלות.‬
‫כשהן עברו תחת ידיי…‬
‫הצרחות שלהן החרישו‬
‫את רעש עצמותיהן הנשברות.‬
‫חייבים להעיר אותה, סגרריו.‬ ‫-זה מסוכן מאוד.‬
‫אי אפשר לחכות יותר!‬
‫בסדר. נתפוס אותה משני הצדדים.‬
‫גלוריה.‬
‫אני צריך רק שלוש.‬
‫חיכיתי לכן זמן רב.‬
‫אבל אל תפחדו,‬
‫תזכו במשפט הוגן.‬
‫לא!‬
‫דקירה אחת תוכיח לכן‬
‫שמכיוון שהיא לא מדממת,‬
‫סימן שלא נותר בה שום זכר לאנושיות.‬
‫לא הייתן צריכות להשאיר אותי לבד!‬
‫זה האב פילון!‬ ‫-לא!‬
‫זה הוא. עזבי אותי, פס. עזור לנו, אבי.‬ ‫-סגרריו. זה לא הוא.‬
‫תסתכל עליי. אתה חייב לעזור לנו.‬ ‫-תקשיבי לי. זה לא הוא.‬
‫אבל זה רעיון טוב.‬
‫גלוריה! תקשיבי לי.‬
‫תמצאי את האב פילון.‬
‫תמצאי אותו! הוא יעזור לך!‬
‫תחפשי אותו!‬
‫תחזיקי מעמד, גלוריה.‬
‫אני…‬
‫אני לא…‬
‫לא חזקה מספיק, אבי.‬
‫תני לי את היד שלך.‬
‫בואי איתי.‬
‫זה…‬
‫ארמון ורגרה.‬
‫סרמיינטו הוא הרוח בחנות העתיקות?‬
‫הוא השתמש בי כדי למצוא אותך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גלוריה, את חייבת להתעמת איתו.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה. הוא הרבה יותר חזק ממני.‬
‫ודאי שאת יכולה.‬ ‫-יש לך כישרון.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה יותר, אבי.‬
‫יש לך כישרון,‬ ‫ואת חזקה בהרבה מכפי שאת מדמיינת.‬
‫הוא כמוך. את יכולה להיכנס לתוכו.‬
‫הוא כמוך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני לא יכולה. אני לא רוצה, אבי.‬
‫אני לא רוצה!‬
‫זה אותו תהליך, רק בכיוון ההפוך.‬
‫מה יקרה לך?‬
‫תביאי אותו אליי.‬
‫לא!‬
‫גלוריה, אני יודעת שאת שומעת אותי. תתרכזי!‬ ‫-את חייבת לצאת, את שומעת אותי?‬
‫אהובה שלי, גלוריה היא לא חברה שלך. לא.‬
‫והיא תמיד ידעה איפה למצוא אותי.‬
‫קרלוס?‬
‫הוא יכול לעזור לנו להיות יחד לנצח.‬
‫אתה יכול לעשות את זה?‬ ‫-אני יכול לעשות כל דבר!‬
‫סגרריו, הוא מרמה אותך.‬
‫תשתקי.‬
‫שושנה שלי, אנחנו סוף סוף יחד.‬
‫זה הוא. אהובי.‬ ‫-לא.‬
‫אהובי, התגעגעתי כל כך לקול שלך.‬
‫יש לכם קוד, נכון? תבקשי ממנו את הקוד.‬
‫מעולם לא הפסקתי לחפש אותך.‬
‫הקוד! תגיד את הקוד, חתיכת מניאק!‬
‫נפולי.‬
‫טולסטוי.‬
‫שבע עשרה.‬
‫לבן.‬
‫מיקימה.‬
‫תשע עשרה.‬
‫לא, זה לא הוא. לא יכול להיות שזה הוא.‬
‫סגרריו, לא יכול להיות שזה הוא.‬
‫קרלוס!‬
‫לא אאבד אותו שוב, את לא מבינה?‬
‫סגרריו!‬ ‫-תעזבי אותי!‬
‫תעזבי אותי!‬ ‫-סגרריו!‬
‫גלוריה, תתעוררי!‬
‫תתעוררי, גלוריה! תתעוררי!‬
‫אין הרבה זמן. אסור לו לנצח אותך.‬
‫אני עייפה מאוד.‬
‫תצטרכי להמשיך בלעדיי.‬
‫אבי, אסור לך לעזוב.‬ ‫-מלאכתי כאן הסתיימה.‬
‫עכשיו תורך. תבטחי בעצמך!‬ ‫-גלוריה!‬
‫גלוריה! אני כאן, גלוריה.‬
‫אל תעזוב אותי, קרלוס. לא!‬
‫לא! קרלוס! בבקשה, אל תלך!‬
‫בבקשה, קרלוס, אל תעזוב אותי!‬
‫לא!‬
‫עזבי אותי!‬
‫לא!‬
‫תישאר איתי!‬
‫לא!‬
‫סגרריו, אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת. סגרריו?‬
‫תתעוררי, גלוריה!‬
‫גלוריה, תתעוררי!‬
‫תתעוררי!‬
‫גלוריה!‬
‫אני מוכן.‬
‫לא, אבי! לא, בבקשה!‬
‫איש לא יכול לברוח מהגורל, גם לא את.‬
‫אני מפחדת, אבי. אני לא יכולה.‬
‫את חייבת!‬
‫למענך, למענן, למען האנשים שזקוקים לך.‬
‫תביאי אותו אליי, עכשיו!‬
‫גלוריה! תתעוררי.‬
‫תנשמי. הכול בסדר.‬
‫לעזאזל!‬
‫גלוריה, תנשמי.‬
‫אני בסדר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-מה קרה לה?‬
‫קדימה, תעלי לשם.‬
‫אבל אנחנו צריכות משהו יציב.‬
‫משהו יציב.‬
‫קדימה, נוציא אותה מפה.‬
‫קדימה.‬
‫את מחזיקה אותה, פס?‬ ‫-קדימה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫קדימה!‬
‫סגרריו!‬
‫פס!‬
‫היא נושמת?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫תרימי את הראש שלה.‬
‫קדימה.‬
‫הנה.‬ ‫-קדימה, גלוריה.‬
‫קדימה.‬ ‫-קדימה. עוד פעם.‬
‫יופי.‬
‫כן! היא חזרה.‬
‫קדימה, זהו זה.‬
‫קדימה.‬
‫תנשמי.‬ ‫-יש לכן…?‬
‫לאט-לאט.‬ ‫-זהירות.‬
‫מה?‬
‫יש לכן סיגריה?‬
‫"ליל מנוחה, ילדתי, שינה ערבה‬
‫"סבתא משגיחה עלייך"‬
‫טוב, לכי לישון.‬
‫אני שותה שוקו חם עם החברות שלי.‬
‫לכי לישון, מתוקה.‬
‫ביי, חמודה שלי.‬
‫למה הבת שלך התקשרה בשעה כזאת?‬
‫ועוד לטלפון שלי?‬
‫הקטנה התעוררה וביקשה אותי.‬ ‫היא כל כך מתוקה.‬
‫ברצינות, את כזאת שפוטה שלה.‬
‫אלוהים, הפחדת אותי!‬
‫חררדו…‬
‫אתן בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני בא מ…‬ ‫-האב פילון.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫הוא הספיק להיפרד, פס.‬
‫ידעת על זה?‬
‫מה קרה פה?‬
‫חררדו…‬
‫בוא נשתה ויסקי, ונספר לך הכול.‬
‫- תולדות האינקוויזיציה -‬
‫יש כאן את סיפורו של הכומר שגר בבית שנשרף.‬
‫מנואל איסידרו סרמיינטו.‬
‫כן.‬
‫תמזוג לי מנה כפולה.‬
‫הוא גר בארמון ורגרה‬ ‫לפני שהכנסייה העבירה אותו לכאן.‬
‫הוא נשלח לקהילה קטנה‬ ‫ונאסר עליו להמשיך בציד המכשפות,‬
‫אבל הוא המשיך לערוך משפטים לנשים,‬
‫כי הוא היה נחוש להתעלות על פייר דה לאנקר,‬
‫שהוציא להורג 80 נשים.‬
‫הוא בטח כעס שצרפתי ניצח אותו.‬
‫שרפה פרצה במהלך אחד המשפטים החשאיים שלו,‬
‫והוא נשרף למוות.‬
‫הוא היה במרחק שלוש מכשפות בלבד‬ ‫מהשיא של דה לאנקר.‬
‫"אני צריך רק שלוש."‬
‫אחת, שתיים ושלוש.‬
‫אתה חתיכת בן זונה מבריק.‬
‫אף פעם לא שמעתי אותך מקללת.‬ ‫-גם אני.‬
‫נראה לי שזה מוצדק, לא?‬ ‫-כן.‬
‫בואו נשתה.‬ ‫-אהבת?‬
‫כן. בן זונה!‬ ‫-בן זונה!‬
‫אתה חתיכת בן זונה מבריק!‬ ‫-תשתקי.‬
‫תודה, חסוס.‬ ‫-בסדר… לזכר האב פילון.‬
‫האב פילון.‬ ‫-האב פילון.‬
‫טוב…‬
‫אני מניח שללא האב פילון, הקבוצה…‬ ‫-חררדו.‬
‫אתן יכולות לדמיין אותי בחלוק לבן?‬
‫שאתן תצאו לחקירות בלילה‬ ‫בזמן שאני אעבוד? אין מצב.‬
‫היי, חסוס, שינית את התסרוקת שלך?‬
‫לא.‬ ‫-טוב, זה מתאים לך.‬
‫תודה.‬ ‫-נכון? הוא נראה טוב.‬
‫כן.‬
‫אני צריך ללכת, יש לי הרבה…‬
‫זהירות!‬
‫פנדל לאב פילון.‬
‫לאחר הקמתה ב-1987‬ ‫על ידי האב חוסה מריה פילון,‬
‫קבוצת הפטה חקרה תופעות על-טבעיות‬ ‫במשך למעלה משלושה עשורים.‬
‫- לזכר פלומה נבארטה -‬
‫- התופעות -‬