Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
PARADISE HILLS & RIVERDALE SANTA FE, MEXIKO
Skål.
Tack.
Jag uppskattar det.
Stort grattis, Pancho.
Vem hade trott att någon med en sådan enkel bakgrund kunde ta sig så långt
och bli företagets direktör?
Skål!
- Lycka till med din nya tjänst. - Skål.
Tack, mr Jaime. Det är tack vare er och ert förtroende för mig.
Struntprat! Det är din egen förtjänst.
Det är synd att din familj inte kunde vara här en sådan viktig dag.
Jag hade gärna träffat dem och gratulerat dem personligen.
Ni kanske inte minns,
men mina föräldrar är döda, och jag är det enda barnet.
Min enda familj är min kära Mari och mina fina barn.
Du behöver inget mer.
Din fru är en riktig liten pudding.
Där tog du hem jackpotten.
Tack vare henne, blir du av med dina småstadsfasoner.
Visst är det så, Mari?
Tack, mr Jaime.
Middagen är serverad.
- Varsågoda och sitt. - Ta plats.
- Monsignor, varsågod. - Varsågod.
- Varsågod och sitt. - Tack.
- Din servett. - Ursäkta, älskling.
Tack.
Låt det väl smaka. Vår cateringfirma är utmärkt.
Prova gåslevern, sir. Och, den spanska skinkan är fantastisk.
Väntar vi fler?
Selena...
- Väntar du någon? - Nej.
Herrn, två herrar frågar efter er.
De säger att ni är släkt, men de är väldigt fula och de stinker.
Det måste vara något slags missförstånd.
Mr Jaime, ge mig en minut för att reda ut det där.
- Jag är strax tillbaka. - Det är nog grannarna.
Titta här, pappa.
Jag visste att den jäveln badade i pengar, och att de var därför han hade glömt oss.
Känner du dem?
Känner du de här sluskiga dräggen?
Vem? Jag? Nej, det gör jag inte.
Hör upp, amigos.
Det här är privat egendom.
Om ni inte sticker härifrån nu, får mina livvakter kicka ut er.
- De är nog lejda för att förstöra festen. - Hör upp, högdjur.
Den första som rör sig blir full av bly!
Jag sa ju att de inte kallas "högdjur" längre.
Det var förr i tiden.
Vi säger som presidenten, de här rötäggen tillhör snobbhögern.
För mig är det samma as som satte stopp för revolutionen.
Pappa! Farfar!
Det är inte rätt tillfälle.
Låt mig skicka hem mina gäster, så diskuterar vi saken.
Du och dina gäster kan dra åt helvete.
Enda sättet de tar sig härifrån, är i liksäckar. Sluta fjanta dig!
Vänner, låt oss inte fastna i samma intolerans och polarisering
som vår populistiska regering.
Är det pengar ni vill ha, har jag massor. Ni ska få det ni vill ha.
- Ta era pengar... - Ja.
- ...rulla ihop dem... - Ja.
...och stoppa upp dem i röven.
Pappa, få farfar att lugna ner sig. Jag ber er.
Ni kommer att förstöra mitt liv.
Förstöra ditt liv, Pancho?
Se hur du har behandlat oss, din otacksamma jävel.
Hela familjen offrade sig för dig,
för din skolgång. Och se hur du har återgäldat oss.
Tjugo år av ignorans och försummelse.
Samtidigt har du levt det goda livet på vår bekostnad.
Okej, Rosendo. Sluta vara så fjollig.
- Ta dem avsides och få det överstökat. - Ja, pappa. Kom nu.
Rör på påkarna, Blondie!
Du stannar här.
- Kom här, hjärtat. - Pancho, kom.
Kom hit.
- Nej. - Kom.
Kom igen, sätt fart!
Lupita!
Mot väggen.
Nej!
Nu ska du avrättas.
Pappa, farfar... Jag vet att jag har varit otacksam och nedrig,
men jag lovar att allt blir annorlunda från och med nu.
Allt mitt är ert, och jag ska aldrig överge er.
För sent, Pancho.
Nu är det dags för revolutionär rättvisa. Nu är det de fattiga som kommer först.
- Sätt ögonbindel på honom. - Visst!
Nej, snälla.
Snälla, pappa. Jag ber dig.
Tänk på mina barn.
Du har alltid varit så snäll mot mig.
Jag är ledsen, Pancho.
Du hjälpte oss inte när du hade chansen.
Nu får du betala för allt ditt skitsnack.
Din mor och dina syskon hälsar förresten.
Tack.
- Redo, Rosendo? - Ja.
- Redo? - Nej.
Sikta!
Avfyra!
Fran!
Pancho!
Hade du en mardröm nu igen?
Åh, Mari.
Du anar inte vilken hemsk mardröm jag hade.
Din familj igen?
Ja.
Jag har sagt det tusentals gånger, du måste gå till en terapeut.
Det är inte normalt.
Låt mig sova lite nu innan klockan ringer.
Ja, jag kan också behöva lite sömn.
Det är en viktig dag i fabriken imorgon.
- God morgon, allihop. - God morgon!
Jag ska träffa mr Jaime. Jag är sen.
- Kan jag servera er något? - Bara en kaffe att ta med. Hur ser jag ut?
Lite trött, men jättestilig.
Väldigt stilig, pappa.
Tack, prinsessan.
Varför har du alltid de där skorna till kostymen?
De svarta skorna från Ferragamos är mycket snyggare.
Nu har jag inte tid att byta om.
Fixa till skjortan.
Hallå?
Ja, det är hos familjen Reyes.
Vem?
Ett ögonblick.
Det är till er. Det är er pappa. Han säger att det är mycket viktigt.
Nej, säg att jag har åkt till jobbet och att du inte vet när jag kommer hem.
Lupita, vad du än gör, ge honom inte mitt mobilnummer.
Okej.
Mr Rosendo?
Pancho jobbar. Han vet inte när han kommer hem.
Jag har inte hans mobilnummer.
Oroa er inte, jag meddelar honom.
Visst. Hej då.
Han måste tala med er snarast.
Något har hänt er farfar. Han vill att ni ringer.
Vilken usel timing. Det här är det sista jag behöver.
Vet du vad han vill?
Han vill nog ha pengar, men det har jag inte tid med idag.
Jag skulle vilja prata med honom.
En annan dag.
- Hej då, familjen. - Hej då, pappa.
- Ha en trevlig dag, sir. - Hej då!
Som sagt, det är smutsigt här, och där här killen...
Du missade en fläck. Hur går A4:an?
- Jättebra. - Perfekt.
Varför är maskinen fortfarande ur funktion?
Varför har du inte fixat den?
- Har du nog med material? - Mr Reyes.
Er pappa är i telefon på linje 18.
- Mr Reyes... - Följ med.
Er pappa är i telefon på linje 18.
God morgon. Räck upp handen om ni hör mig.
Tack.
Kollegor, som ni alla vet,
lider vårt land och vår fabrik av det ekonomiska läget.
Trots ansträngningar och uppoffringar för att ligga steget före krisen,
är det bara tack vare mr Sampaolos generositet som vi hållit oss flytande.
Tyvärr har situationen blivit ohållbar.
Vi har bara två alternativ, om vi ska hålla verksamheten igång.
Antingen flyttar vi fabriken och dess filialer till Asien,
eller så får vi vidta drastiska, men nödvändiga nedskärningar.
Jag vädjar nu till förståelse och solidaritet med era kollegor.
Räck upp handen om ni accepterar ett avgångsvederlag.
Okej, eftersom ingen vill anta företagets generösa erbjudande,
får jag välja ut de som kommer att sägas upp.
Alcántara, Tiburcio.
Bojórquez, Ignacio.
Cárdenas, Cuitláhuac.
Mr Reyes.
Ni har ännu ett samtal från er pappa på linje 16.
Förbannat.
Mr Reyes.
Ni har ännu ett samtal från er pappa på linje 16.
Kollegor, snälla!
Gratulerar, Pancho.
Tack vare dig är produktiviteten skyhög.
Och vinsten är högre än någonsin.
Tack, mr Jaime.
- Hur många sparkade du idag? - Fyrtio till.
Jag tror faktiskt inte att det finns mer att trimma.
Det finns det alltid, Pancho.
När vi får de nya maskinerna från Tyskland,
kan vi göra oss av med ytterligare tio procent av parasiterna.
Avskeda hundraåttio anställda till?
Jag hoppas inte att facket hotar med strejk.
De där rödingarna från facket kan suga min kuk!
Nu när vår populistiska president
tjatar om "de fattiga först",
börjar de tro att de kan ställa krav.
Ja?
Mr Sampaolo, ursäkta att jag stör.
Mr Reyes sekreterare är här och hon måste tala med honom omgående.
Skicka in henne.
God eftermiddag, mr Jaime.
Ursäkta att jag stör.
Mr Reyes, er pappa har ringt hela morgonen.
Han måste prata med er. Det är en nödsituation.
Oroa dig inte, jag känner min pappa. Det är säkert inget.
Säg till honom att jag inte är här,
och nästa gång jag är i möte med mr Sampaolo,
får du inte avbryta mig.
Visst, sir.
Återigen, ursäkta att jag störde er.
Ni kan komma hit och störa när ni vill, snygging.
Men jag kan inte lova att inte smiska er, eller böja er över mitt skrivbord.
Skitstövel.
- Sätter du på henne, Pancho? - Nej.
Hon är skitläcker
och alla kan se att hon behöver ett ordentligt ligg.
Nej. Särskilt inte nu
när man kan bli anklagad för sexuella trakasserier för ingenting.
Det där #MeToo-dravlet och policys mot trakasserier kan suga min kuk.
Det är väl därför jag är chef?
- Självklart. - Bra.
Vad är det med din familj? Jag trodde att du var föräldralös.
Nej, ni misstar mig nog för någon annan.
Jag är säker på att min far överreagerar.
Min familj tror att jag är rik,
så de söker alltid upp mig för att få pengar.
Be dem att dra åt helvete. Mina stackars släktingar är likadana.
Glöm aldrig vad min far brukade säga:
"Solen och familjen - ju längre bort, desto bättre."
Vad pratade jag om innan din slampiga sekreterare kom in?
Just det.
Jag sa att jag är trött på regeringen
och dess Echeverría-populism.
Jag kan lika gärna sälja fabriken till gringos,
eller flytta verksamheten till Kina eller Singapore.
Jag funderar på det.
Glöm det, sir. Skoja inte ens om det.
Hur ska jag förklara...
Jag har inte betalat av mina lån än.
Oroa dig inte för det.
Trots din tvivelaktiga sociala bakgrund, är du en av oss nu.
Fortsätter du att jobba på och lär dig engelska och mandarin,
kanske jag befordrar dig till direktör.
Direktör?
- Menar ni allvar? - Självklart.
Ta hand om lagret och fabriken i Aguascalientes,
undersök om det finns fler parasiter att utrota.
Självklart, mr Jaime.
Ursäkta mig.
Vad är det, Lupita?
Min pappa igen?
Om han ringer igen, säg att du inte får tag på mig.
Säg bara det. Och hälsa Mari att jag är på väg.
När hon kommer hem då.
Hej då.
God dag, sir.
Vi ville prata med er om uppsägningarna.
Cirilo, jag är ledsen. Jag har ett möte. Vi pratar en annan gång.
Ursäkta mig.
Karriärist, nyrik...
Men han ska nog minnas oss, eller hur?
Ja!
RÖVHÅL
Avundsjuka jävlar. Inte konstigt att det går åt helvete för det här landet.
Ta dig i arslet!
PARADISE HILLS DÄR DINA DRÖMMAR BLIR VERKLIGHET
- Jag är hemma, familjen! - Fran.
Jag är glad att du är hemma. Jag blir galen.
- Vad är det? - Jag har fått nog av din pappas samtal.
Sa han vad han ville?
Något om din farfar, men han vill berätta själv.
- Ny klänning igen? - Den är till Palomas bröllop.
Det var rea. Jag kunde inte låta bli.
Jag köpte en slips och manschett- knappar från Montblanc till dig.
Gillar du den? Det är Dolce.
- Den är jättefin. - Eller hur?
Men du måste sluta. Kreditkorten är övertrasserade.
Ja, jag vet.
- Var är barnen? - Toni! Cati!
Kom och hälsa på er pappa.
Spenderar inte frun, har maken inget att jobba för.
Hur är läget, ungar? Hur har ni det?
- Något nytt? Varför är ni inte ombytta? - Jag fick A i historia.
Jag blev utvald att spela Askungen.
Kul att höra. Jag har också nyheter.
- Vadå? - Nej. Följ med Lupita.
- Gå och byt om till middagen. - Okej.
- Har du fått extra semesterdagar? - Tålamod.
Mr Jaime gratulerade mig och sa att om jag jobbar på
och lär mig engelska och mandarin, så får jag direktörstjänst.
Han kanske gör mig till partner.
- Får du löneförhöjning? - Självklart.
Minst det dubbla. Lika mycket som den där sprätten till chef.
Grattis.
Vi behöver faktiskt en ny SUV och barnen behöver en bättre skola,
där de umgås med välbärgade barn och lära sig engelska och franska.
Och en annan sak...
Vi borde skaffa en strandvilla. Eller hur?
Ja!
När du blir chef, kan du köpa en motorcykel åt mig?
- Jag vill ha en ponny som Paty. - Vänta.
Innan ni blir för ivriga och spenderar allt, måste vi betala av lånen.
Sen måste vi betala av bilarna och viktigast av allt, María Elena...
Vi måste betala av våra banklån och våra kortskulder.
Prata inte om pengar framför barnen.
- Va? - Var ingen tråkmåns.
Jag är ingen tråkmåns. Jag är realist.
Vi kan inte spendera som om vi vore rika. Åtminstone inte förrän jag blir befordrad.
Ursäkta mig.
Lupita, kom hit.
Vad är det här för sörja?
Det ni bad mig att laga.
- Ost- och spenat-"chufflé". - Det ser inte ut som sufflé.
Jag bad dig fråga, om något var oklart.
Ja, men ni shoppade hela eftermiddagen. Jag gjorde vad jag kunde.
Ta bort den här och gör kalkonsmörgåsar till oss.
Som läxa, får du äta upp allt själv.
- Okej? - Ja, som ni önskar.
Hon är smutsig, och hon vet inte sin plats.
Varför försöker du ens?
Ska jag säga att ni inte är här? Det är nog er pappa igen.
Jag tar det, Lupita.
Hon tror att hon är en av oss.
- Hallå. - Hej, min son.
Hur är det, pappa? Fint att höra av dig. Hur är allt hos er?
Jag ska berätta, min son.
Din farfar Francisco, må han vila i frid,
gick bort för några dagar sedan.
Har farfar Francisco dött? Hur gammal var han?
Vi räknade just på det.
Han var helt klart över 120 år, men ingen vet säkert.
Hälsa till mamma och farmor Pascuala.
- Mari hälsar också. - Det ska jag, min son.
Det är väldigt viktigt att du kommer till Prosperidad.
Det blir lite svårt.
Jag har fullt upp på jobbet.
Vi har inte mycket till val.
Du förstår, din farfars sista vilja var att du närvarar på hans begravning.
Han beordrade också sin advokat att inte öppna testamentet
förrän du är här.
Kommer du inte kan vi bli vräkta.
Oj. Säg inte så.
Det passar inte just nu.
Jag kanske kan besöka er i december. Hur låter det?
Gör inte så här mot oss.
Farfar har varit död i tre dagar. Han börjar lukta.
Det är en fråga om liv och död.
Vad ska jag säga? Jag kan inte. Punkt slut.
Okej! Kan du inte, kan du inte. Jag kan inte tvinga dig att komma.
Okej, hälsa alla där hemma.
Du också, Pancho.
Jag kan säga att det inte förvånar mig. Du har alltid varit en usel son.
Självisk och otacksam. En riktig jävla skithög!
Kom, nu går vi, Filemón.
Han la på.
Kära du...
Du har aldrig stått din familj nära. Det förvånar mig att du är skakad.
Min familj är en sak, det är annorlunda med farfar.
Jag var alltid hans favorit.
Han hjälpte mig flytta och betalade för min utbildning.
Jaså? Du kanske ska besöka din familj trots allt.
- Se vad han lämnade efter sig. - Vad skulle det vara?
En bit mark någonstans? Ruinerna efter ett hus?
Två åsnor och en ko? Det finns inget av värde.
Han kanske gav dig huset. Det är säkert värt något.
Visst.
Men mina föräldrar och syskon har alltid bott där.
Om jag får huset, kan jag inte sparka ut dem.
Jag vill åka till din hemstad och träffa mina farföräldrar.
Jag vill att vi tar hem en åsna och en ko till oss.
Är de inte söta?
Jo.
Jag lovar att vi ska åka till Prosperidad en dag,
så att ni får träffa familjen och se var jag växte upp.
Ni ska få se hur vacker staden är.
Vet ni vad?
Vi borde gå och lägga oss. Det börjar bli sent.
Här är smörgåsarna. Vill ni inte ha dem?
- Tack. God natt. - Nej, ät dem eller släng dem.
Men ät upp hela sufflén, så du lär dig. God natt.
Ta dig i arslet.
Bekänner ni er till, eller utövar ni katolsk tro?
Jag är kristen...
- Snälla, stäng av honom. - Varför det, raring?
Jag är trött på att se honom överallt.
Jag hatar hans tropiska dialekt,
och hans oändliga tal om de ädla massorna,
och att de fattiga kommer först.
"Låt oss ta från de rika och ge till de fattiga."
...som Jesus gärningar.
Han är en kämpe.
Det viktigaste...
Nu jämför han sig med Jesus!
Landet är i spillror, han kanske har en poäng.
Skoja inte ens om det. Mina country club-vänner
säger att han är en populistisk uppviglare som kommer att förstöra vårt land
och förvandla det till typ Kuba eller Venezuela.
"Typ Kuba eller Venezuela."
Vet du vad du borde göra?
Du borde snacka med mr Jaime om presidenten.
Om du fick höra vad han säger, skulle du avguda honom.
Mr Jaime har säkert rätt.
God natt, lord Populist.
God natt, lady Privilegierad.
Du, Fran...
Är du helt säker på att du inte ska ta reda på
vad din farfar efterlämnade?
Han kanske har något värdefullt som du inte vet.
Nej, jag är helt säker på att det inte är värt det.
God natt, sov gott.
Hej då.
Pancho!
Pancho, kom hit!
Titta vad jag hittade.
En till, farfar?
Den är enorm.
Hur mycket är den värd?
Mycket, min pojke. Mycket.
Glöm inte att det är en hemlighet.
Vår egen hemlighet.
När jag är borta,
blir allt det här ditt.
Självklart, farfar.
Oroa dig inte.
Och glöm inte,
världen är full av gamar
som bara väntar på att stjäla från oss.
Du har väl inte berättat för någon?
Inget om skatten?
Eller om mitt kassaskåp, Pancho?
Jag har inte berättat.
Jag svär till Gud.
Jag tror dig inte, din lögnaktiga slyngel.
Du berättade säkert för dina föräldrar och dina syskon.
Jag måste vara säker på att du håller klaffen...
...för alltid.
Fran!
Du hade mardrömmar igen.
Vi måste åka till Prosperidad.
Jag skulle vilja be om ledigt...
...i tre veckor.
Vad menar du? Tre veckors ledighet?
Inte ens jag tar så mycket ledigt.
Det är ingen semester.
Det är en allvarlig familjeangelägenhet.
Jag måste hem och ta hand om pappersarbetet.
Pancho, du gör mig väldigt besviken.
Jag litar så mycket på dig, och så tackar du mig så här?
Bara för att jag gillar dig,
får du fem dagar, men inte en dag till.
Tack så mycket, mr Jaime.
Var så säker, jag lämnar allt i ordning.
Jag är tillbaka före torsdag, för att ta emot de nya maskinerna.
Tappa inte sikte på målet.
Tack så mycket.
Är vi framme snart, pappa?
Prinsessan, för en halvtimme sen sa jag att vi hade vi tre timmar kvar.
Ta en tupplur till.
Din hemstad är väldigt långt bort.
Vi borde ha flugit till Durango och hyrt bil därifrån.
Jag har sagt det hundratals gånger,
flyger man till Durango, måste man korsa bergen
och det tar minst åtta timmar.
Jaså? Hur länge har vi åkt nu?
Vi närmar oss. Visst, familjen?
Ja!
Bra.
Du, mamma... Säg sanningen.
- Varför har inte du träffat pappas familj? - Fråga inte mig, fråga honom.
Varför, pappa? Skämdes du för dem?
Ärligt talat, vet jag inte riktigt.
Först tog jag examen,
sen fick jag jobb på fabriken,
sen träffade jag er mamma, vi gifte oss, sen föddes ni och av någon anledning
blev resan uppskjuten.
Häromdagen hörde jag mamma säga till moster Jackie
att ni aldrig besökt farmor och farfar för att de är äckliga
och att de alltid ber om pengar.
Catalina!
- Inte schysst. - När var du där sist?
Om jag minns rätt, var det 20 år sedan jag var i Prosperidad.
Tjugo år utan att träffa dina föräldrar?
Det är dubbelt så gammalt som jag. Det är jävligt länge.
Toni! Jag har sagt åt dig att inte svära. Prata inte så där inför dina farföräldrar.
Titta, familjen. Nu är vi framme vid avfarten.
- Ja. - Vad bra. Är vi nästan framme då?
Nej, nu är det två och en halv timme kvar på grusväg.
- Ta en tupplur. - Ät lite snacks.
Lupita, ge Cati en kudde,
så att hon kan sova, och ge henne lite snacks.
Smula inte ner överallt bara.
Nej, mamma.
- Titta så vackert det är. - Två timmar av det här?
Ska vi dra upp fönstren?
Ja.
- Sätt på AC:n. - Nej, då dammar det in.
Lupita, påminner det här om dina trakter?
Nej, sir. Inte illa ment, men San Pedro de los Saguaros är finare.
Det är så varmt.
Jag kokar. Herregud.
Jäklar också.
Vi måste flytta på yuccan. Hjälper du mig, Lupita?
Ja, sir.
Kom igen.
- Jag ska hjälpa till. - Herregud.
Ungar, gå ut ur bilen ni också.
- Okej. - Ni kan sträcka på...
- Ta tag där. Vi bär bort den. - Ja.
Kom igen.
- Den är så tung, sir. - Vänta.
- Gick det bra? - Ja.
- Så där. - Fran.
- Vad är det? - Titta!
Nej! Mamma!
Tjenare, kompis.
Är yuccan tung?
Ja, men vi har det under kontroll.
Tur för er.
Det här är en ödslig väg.
Det kan visst bli farligt?
- Håll er lugn, fröken. - Lugna er.
Mina herrar, snälla. Nu lugnar vi oss.
Här är min klocka och min plånbok.
Ni får ta vad ni vill från bilen.
Är ni släkt med Reyes i Prosperidad?
Ja, det är min familj.
Jävla Pancho Reyes.
Känner du inte igen mig?
Filiberto R. Arriaga.
Vi gick i lågstadiet tillsammans.
Beto?
Vi kallade väl dig för Mapache?
Ursäkta för det här.
Man måste ju försörja sig.
Ja, jag fattar.
- Du är här för din farfar. - Ja, vilken tragedi.
Jag beklagar verkligen sorgen.
Må Gud bevara honom i sin härlighet.
Tack, Beto.
Ja.
Jag beklagar, broder.
- Tack. - Stannar ni i stan?
Vi kan väl ses och ta en drink?
Visst, gärna.
- Du har en fin familj. - Tack.
- Grattis. - Tack.
- Vi röjer vägen. - Tack.
Förlåt att vi skrämde er, fröken!
Hej då, ungar! Välkommen till Prosperidad!
- Tack. - Hoppla!
Raska på!
Kom igen!
Rör på påkarna.
Så där!
Titta, barn. Vi är framme i Prosperidad.
- Ja! - Ja!
- Ska vi ta en bild? - Ja!
Det är helt otroligt. Jag har ingen täckning.
Inte jag heller, och min telefon är nyare än er.
Inte jag heller. Men vet ni vad?
Det blir säkert en oförglömlig upplevelse.
- En bild till Instagram. - Ja.
Ta den vertikalt, okej?
- Kan vi göra en Boomerang? - Visst.
- Till vår story. - Okej.
Ett, två... Säg whisky.
Whisky!
PROSPERIDAD
Det är inte som du beskrev det. Det är en spökstad.
Det måste vara tiden. Folk tar väl sig en tupplur.
Titta där, älskling.
- Där bor Mapache. - Påminn mig inte.
God dag!
De som är vakna verkar inte så värst vänliga.
Du, pappa...
Är det här hela stan?
Är den så liten?
Och så hemsk?
Tro det eller ej,
men Prosperidad var en gång Mexikos rikaste stad.
Enligt legenden fanns det så mycket guld i bergen
att det låg och skräpade på gatorna.
Ja, säkert.
Det enda man ser på gatan här är skräp och hundbajs.
Titta på åsnan.
Människobajs?
- Titta inte. - Vänd er om.
Ungar, snälla.
- Nej. - Vad äckligt.
Se, så vackert.
Titta.
Titta, ungar.
Det är en av Prosperidads vackraste traditioner.
När någon dör,
paraderar familjen runt i stan till tonerna av en vacker sång
som heter "Las Golondrinas".
Av storleken på kistan att döma, var det ett barn, precis som ni.
Pancho!
Håll käft.
- Va? - Håll käft.
De är här!
Vi går och berättar för farfar!
Farfar!
Farmor!
De rika släktingarna är här!
De är här, pappa!
De är här!
Farfar! Farmor!
Vad är det här, Fran?
Pancho Francisco Reyes.
Vilken underbar syn!
Min käre far!
Jag är så glad att du kom.
Om några år kanske vi inte finns kvar.
Min vackra mamma.
Prisa Herren!
Pancho.
- Min son. - Det här är min familj.
Det här är min fru, Mari,
och de här sötnosarna är mina barn.
- Hej. - Toni och Cati.
En vit kvinna för att stärka upp familjen.
Välkommen till vårt hem, frun.
Tack, mr Rosendo.
Trevligt att träffas, mrs Dolores.
Trevligt att träffas, frun.
Kom.
- Kom och träffa resten av familjen. - Pancho!
Det här är min äldste son.
Rosendo, efter mig.
Även om han är en stor kille, kallar vi honom Rosendito.
Hur är läget, Rosendito?
Du luktar gödsel. Har du inte duschat sen sist?
Jävla Pancho, han låter fortfarande munnen gå.
Pippar du fortfarande runt?
Din gris.
Den här hycklande knasbollen, är min dotter Socorro.
Genom gudomlig skickelse får jag uppleva miraklet
att se dig igen, Pancho.
Socorro, du har inte blivit nunna trots allt.
Den här värdelösa, halta oduglingen, och före detta läraren
som tror sig vara poet, är hennes man, Cruz.
Prosperidads poet.
- Klara ögon. Fridfulla och enorma. - Det räcker.
Det här är min son, Hilario.
Familjens artist.
- Fint att träffas. - Och den lilla flickan...
Vad heter du nu igen?
Pánfila, mr Rosendo.
Har ni glömt igen?
Pánfila Lucía Margarita Pérez Hernández, numera Reyes.
Till er tjänst.
Hur är läget, Hilario?
- Hur har du haft det? - Pancho.
Kunde du inte hitta någon yngre?
Det är fördelen med att vara stadens mest kända artist.
Hur är det, tjejen?
Den här gangsterliknande killen är min son, Rufino.
Familjens svarta får.
Och den storbystade lilla snärtan
är hans nuvarande tjej, Gloria.
Hej, gumman.
Trevligt att träffas.
Ni är snyggare än jag trodde.
Tack.
Rufino, titta på dig. Du ser ut som en langare.
Kom igen, Pancho.
Livet är inte rättvist.
Alla kan inte ha samma tur som du.
I den här stan gör man vad man kan, inte vad man vill.
Ge mig en kram!
Fint att se dig.
Kom hit. Ja, kom.
Kom, så ja.
Jag är Gloria López, men du kan kalla mig "Culichi".
Pancho.
Välkommen.
Till er tjänst.
Detsamma, svägerska.
Hur ska jag förklara den här röran?
Den här damen...
...var en gång min son, Jacinto.
En dag, till familjens skam och vanära,
bestämde hon att hon inte var man, och blev Jacinta.
Ni förstår, va?
Trevligt att träffas, svägerska. Ursäkta pappas struntprat.
Rosendo är en typisk mexikansk machoman.
Pancho!
Så snygg du har blivit.
Jag förstår att det är en överraskning, men det smittar inte.
Jacinto, se på dig. Du var alltid konstig, redan som barn.
Det är Jacinta, även om det tar en stund att vänja sig.
Vänta, hälsa på min make.
- Lupe! - Ja.
Trevligt att träffas.
Guadalupe Flores, till er tjänst.
- Trevligt att träffas. - Frun.
Fint att träffas.
Det här är min dotter Bartola.
Den enda goda i den här familjen.
Men ärligt talat är hon inte så klipsk.
Hon har redan sex barn med sex olika män.
Däribland en svart och en kines.
Som grädde på moset,
är hon gravid med en gringo som inte kan spanska.
Man behöver inte prata för att göra det.
Nämen, ser man på. Du var en bebis när jag gav mig av.
Nu är du vuxen.
Vem av dem är din make?
- Pancho! - Vad?
När Billy fick veta att jag var gravid,
stack han utan att säga goodbye.
- Kära syster. - Hur som helst...
Det här är Brayan, Yaroslavi, Dudinka, Reagan,
och ett gäng jag inte minns, men de är alla mina barnbarn.
Okej, hörni.
Det här är Mari, min älskade fru,
och det här är mina barn, Toni och Cati.
Hej.
Och det här är Lupita.
Hon hjälper oss hemma och hon ville följa med.
Är hon er betjänt?
Man kallar dem inte så längre. Hon är hemhjälp.
Du sätter på henne, va?
Snälla pappa, säg inte så.
Ska du inte hälsa på mig, Panchito?
Har du glömt din farmor? Din otacksamma jävel!
Farmor Pascuala!
Vilken trevlig överraskning!
Självfallet är du överraskad, din lilla skit.
Du trodde väl att jag var död?
Skulle jag väl aldrig tro, farmor.
Hälsa på min familj.
Det här är min fru och mina barn.
- Hej. - Vacker familj.
Du har sådan tur att du till och med har vita barn.
Men du är fortfarande en skitstövel som övergav oss alla dessa år.
Kom närmare.
Jag har en känsla av att de inte är dina.
Pancho, låt mig visa er ert rum.
Ni måste vara trötta. Kom.
Vi ses senare. Jag är glad att ni inte har förändrats.
Okej, din snobbjävel.
Kom nu.
Jag hoppas inte att du och din fru har vågat komma hit tomhänta?
Ni har väl åtminstone med er en fin gåva?
Ja.
Bara en liten sak från oss alla.
De är från Fendi.
Okej.
Nu börjar det likna något.
- Vad snygg ni är, mamma. - Eller hur?
Kom nu.
Vi går och hälsar på din farfar först, så att han vet att ni är här. Kom.
Vi lade honom i det här rummet.
Stig på.
Har inte din mamma och dina systrar gjort ett bra jobb?
Han började lukta, men vi var tvungna att respektera hans önskan
om att ha dig med på begravningen.
Nu när du är här med din familj,
kan gubben äntligen få vila i frid.
Ni ska få vara ensamma med honom och be Rosenkransen.
Ge honom en kyss, min son.
Rör den inte.
Hoppa ner.
Ta inte den.
Kom, vi går till ert rum.
Kom, min son.
Ni kommer att ha sönder den.
Hoppa ner.
Stig på.
Sjas! Ut härifrån!
Vi har gjort i ordning farfars rum för er. Det är husets finaste.
Som ni ser är det inget lyxhotell, men vi har förberett allt med kärlek.
Lakanen är nytvättade.
Här är lite tvål, några handdukar
och rent vatten, så att ni kan fräscha upp er.
Tycker ni om det?
Det duger för ett par nätter. Eller hur, älskling?
Oroa er inte för oss.
Eftersom ni är här båda två...
Vi har något till er. Hoppas ni gillar det.
- Vad är det? - Det är en slips.
Från Hermès.
En slips.
Precis vad jag behövde.
Chanel No. 5.
En klassiker.
Om ni inte gillar dem, kan Mari byta.
Nej, det kan jag inte. Du kanske skulle ha handlat själv?
Vi låter er komma i ordning.
- Nu går vi. - Tack, pappa.
Vad är det där?
- Vila lite. - Tack.
Gammelfarfars ben.
Va?
Pancho.
- Har du sett? - Jag glömde nästan!
Senare idag har vi en liten välkomstfest, för att fira din hemkomst.
Gör oss inte besvikna.
Vi kommer, pappa. Tack.
- Kom nu, älskling. - Okej.
Du tror väl inte att vi stannar här?
Stället är inte bara smutsigt, det är dessutom din döda farfars rum!
Det är hans ben. Det här är en mardröm!
Vad vill du göra?
Ska vi boka rum på byns Hilton?
Hörde du inte att de ska ha fest för oss?
Jag kan inte förolämpa min familj så där.
Jo, men det här är en soptipp! Det luktar fattiga människor.
Hör på, María Elena.
Jag sa att jag kom från en enkel familj. Du sa att du inte brydde dig.
Och glöm inte att jag vet hur dina föräldrar har tjänat sina pengar.
Så bespara mig ditt aristokratuppförande.
Så ja, älskling. Var inte fånig. Sluta gråta.
Allt blir bra. Det är bara några dagar, jag lovar.
Pancho, det är bara...
Förlåt för allt jag sa om din familj,
men det här är värre än min värsta mardröm.
Pappa, jag måste säga något, men bli inte arg.
- Vad är det? - Jag måste gå på toa.
- Jag med. - Nummer ett eller två?
- Bajs, kanske till och med diarré. - Jag också.
- Följ med innan det är för sent. - Jag också.
Okej, ungar.
Gå ditåt, välj ett träd, dra ner byxorna, men se upp för insekter.
Jag hämtar papper. Fort.
- Här? - Ja, här.
Pancho, menar du att det inte finns något badrum?
Det finns ett dass, men tro mig, det här är bättre.
Tja, när vi ändå är här.
Hur går det, ungar?
Bra!
Bra.
Skål!
Vi skildes åt för en tid sedan
Men nu inser jag min förlust
Du hade så rätt
Jag lyssnar på mitt hjärta
Och jag vill komma tillbaka
Kom igen, familjen.
Komma tillbaka
Och komma tillbaka
Till dina armar igen
Jag kommer var än du är
Jag vet hur man förlorar
Jag vill tillbaka
Svägerska!
Komma tillbaka!
Tack, pappa.
Pancho, välkommen tillbaka. Skål för dig.
Tack, pappa.
Skål och tack för festen.
Ni har verkligen slagit på stort.
Skål!
Det är det minsta du och din familj förtjänar.
Och vi är alla så glada att ni är här.
Vänta, Hilario!
Vänta, jag vill säga några ord.
Ungar, kom hit!
Hallå där, lilla grabben!
Min kära familj...
Det här är en mycket speciell dag för er mamma och för mig.
Att ha er alla samlade, men framför allt att Pancho och hans familj är hos oss,
är mer än jag någonsin kunnat drömma om.
Ta inte det här på fel sätt, men Pancho har alltid varit min favorit.
Utan tvekan, bäst av er alla.
Skål, min son.
Skål, Mari.
Än en gång, välkomna till Prosperidad.
Skål, allihop!
Nu är det din tur. Kom igen.
Nej.
Tal!
Kom igen, pappa!
Först och främst vill jag tacka för det fina välkomnandet.
Efter så många år,
är jag och min familj jätteglada att vara hos er här i Prosperidad.
Jag ska fatta mig kort, så låt mig säga något från hjärtat.
Det här är speciellt till mamma och pappa.
Jag hoppas att ni kan förlåta att jag inte kom tidigare,
och för att jag övergav er under alla år.
Förlåt mig.
- Skål. - Pancho!
Vi stannar bara några dagar.
Vi måste snart tillbaka till huvudstaden.
Oroa dig inte, min son.
Vi begraver honom imorgon bitti.
Därefter samlar vi alla, däribland dina farbröder,
och låter notarien läsa testamentet.
Det låter bra.
Farmor Pascuala, hur mår farbror Regino och Ambrosio?
De är döda, hoppas jag.
Tyvärr är de där rövhattarna fortfarande slöseri med syre.
Jag önskar att du hade bjudit dem, pappa.
Aldrig i livet! Jag dör hellre än låter de skitstövlarna sätta sin fot i mitt hus.
Tyst, Rosendo!
Där har vi slampan Dolores,
som försvarar sin pojkvän.
Håll käften! Du rör alltid om i grytan med dina lögner.
Din gamla hagga!
Var inte respektlös mot min mor!
Det hon sa är sant.
Alla vet att du horade runt med Regino.
Det är din mamma som är horan, din jävel!
Vänta!
Hilario!
Spela något!
Det är din sång!
Jag vet mycket väl att jag är ute
Men dagen jag dör
Vet jag att du kommer gråta
Gråta och gråta!
Du säger att du inte älskade mig
Men du är väldigt ledsen
Och det kommer du förbli
Med pengar, utan pengar
Jag gör vad jag vill
Och mitt ord är lag
Redo? Ett, två... Kom igen, Cati!
Kom igen!
Banka skiten ur den där jävla gringon,
så han lär sig att respektera oss mexikaner. Kör, Cati!
Kom igen, Cati.
Ställ ner den där.
Smaka det här, jag har gjort det med kärlek.
- Vad är det, Rufino? - Det kallas Nenepil Norteño.
Det finns ingen bättre än i Prosperidad.
Är det starkt?
Smaka. Om du inte gillar det, spotta ut det.
Lita på mig.
Vad tycker du?
- Det är utsökt! - Utsökt.
Vad hette det?
Nenepil Norteño.
Jag gör en med lamm sen.
Lokalt kött gör en aldrig besviken.
Men först ska jag hämta en tequila till.
Pancho.
Vad är det i Nenepil Norteño?
Ät bara, fråga inte.
Det är utsökt. Jag älskade det.
Vad är det i det?
Okej, men kom ihåg att jag varnade dig.
Nenepil är gjord av gristarmar, lever, livmoder och mage
tillagade i en nötsås. Det är regionens specialitet.
Utsökt.
Svägerska!
Här är tequilan! Varsågod.
- Ge mig lite mer. - Självklart.
Någon annan?
Hur är läget? Ta en snabb paus.
Vi hämtar dem.
- Var inte så stela. Vi dansar. - Svägerska.
Kom och dansa med oss.
Jag accepterar inte ett nej.
Kom igen.
Bravo!
Låt oss ta ett familjefoto!
- Samlas under klockan. - Vänta, farmor saknas.
Kom, mamma. Vi ska ta ett foto.
Jag håller inte på med sånt trams.
- Jodå. - Kom igen, farmor!
Förbannat!
- Kör inte omkring med mig! - Gör plats för farmor.
Vad är det här?
Säg whisky på tre.
Ett, två, tre.
Whisky!
Vänta, Pancho!
In med dig, så tar jag ett till där du är med.
- Tack, bror. Ta det vertikalt. - Syster.
Säg whisky på tre.
Whisky!
På tre, hörni.
Ett, två...
Jag ser Rosendito och Lupita kyssas i ett träd!
Stick!
De är kära!
Stick härifrån, skitungar!
Det bästa jag har gjort,
var att lämna den här stan och flytta till huvudstaden.
Du, Panchito...
Är det så fint som folk säger?
Kunde man bara göra sig av med alla människor,
skulle Mexico City vara den finaste platsen på jorden.
Svåger...
Kan du ta mig dit och visa mig runt?
Tja...
Kan du?
Om vi någonsin får chansen, visar jag dig allt.
Snurra i cirkel
Tills Rosendito blir en åsna
Ungar, det är läggdags. Gå till era rum.
Nej!
Då går jag och hämtar bältet. Jag skojar inte.
Skynda er!
Vi går och lägger oss!
Ett, två, tre, fyra, fem, sex...
God natt, Rosendito.
Jag är precis som du...
- De kallar oss Reyes... - Kaninerna Reyes.
Ska vi inte gå någonstans lite mer avskilt?
- Jag älskar hemligheter. - Jag också. Vi går.
Ja.
God kväll, ursäkta oss.
Det räcker.
- Vet ni vad? - Nej?
- En sista drink. - Nej.
Vad menar ni med 15 000 pesos för lite griskött och kryddad kalkon?
Ni måste driva med mig.
Ett helt lamm.
Fyra kilo Nenepil, tre kilo fläsk, fem kilo guacamole.
Plus en tunna pulque,
20 lådor öl, tio flaskor tequila.
Och tältet och belysningen.
Och stolarna. Skärp dig, Rosendo.
Jag ska se om barnen kan skjuta till.
Pappa, ursäkta mig.
Kan vi lägga till killarnas lön på festnotan?
Du sa att du skulle bjuda.
Bara på de tre första låtarna.
Vi är skyldiga dem för 16 låtar till. Se hur arga de är.
Det är bara 7 000 pesos.
- Jag ska se vad jag kan göra. - Okej, pappa.
Kom nu, älskling.
Se på dem.
Ja, dyk in bara.
Ursäkta att jag stör.
Får vi prata lite med dig?
Självklart, pappa. Absolut.
- God natt. Vi ses imorgon. - Visst.
Vad är det?
Min son, ursäkta att vi frågar, men även efter att vi alla har lagt ihop,
har vi ändå inte nog för att betala för festen.
- Visst, inga problem. Hur mycket? - Drinkar, mat och musik. 25 000 pesos.
Hur mycket har ni?
Efter att vi tullat på våra besparingar, fattas det fortfarande 10 500 pesos.
Det var rätt saftigt för en fest.
Få se.
Jag tar de där.
Om det blir något över, får du tillbaka dem.
Nu går vi, älskling.
Okej.
Så där, ja.
- Det är den sista. - Okej.
Jag har en fråga, svägerskan.
Är de där otroliga tuttarna och röven äkta?
Superäkta.
Mina tuttar,
min röv,
håret.
Jag skulle döda för den där kroppen.
- Jag också. - Lupe...
Min bror sa att du var vacker, men fanskapet sa inte hur vacker.
Du är dösnygg!
Jag ska gå nu.
- Gå inte. - Jo.
Ursäkta mig.
- Hej då. - Festen är över.
Sov gott.
Festen är över.
- Ni hällde ut tequilan. - Envist.
En sista drink och en dikt.
En dikt för alla!
Åh, vackra land!
Ditt yttre, majsens guld
Dina gruvor, kung Gulds palats
Hägrar glider över himlen
Och papegojornas gröna blixtar
- Och några andra... - Hördu...
Säg åt din idiot till make att hålla käft,
och leta fram lite mer Barbacoa åt mig.
- Jag vill ha en till taquito. - Ja, farmor.
Jag kan inte sluta tänka på hur dina föräldrar pratar.
Och det där tjocka mariachi-gänget.
Din bror Rufino slutade inte flirta med mig.
Dina systrar behandlar mig som prinsessan av Monaco.
Nu förstår du att alla inte har lika tur som vi.
Vet du vem som är den lyckligaste killen i hela världen?
Vem, älskling?
Du.
- Vill du ha den? - Ja, snälla.
Tyst.
Väck inte barnen, skynda på.
Där borta.
Här kommer den.
Kom igen.
Tyst.
- Pancho! - Va?
Någon spionerar på oss!
De jävlarna.
Spring!
Jävla idioter.
De förändras aldrig.
Dra åt helvete!
Vad hände, Pancho?
Vem var det? Åh, nej.
Nej, älskling. Det var mina brorsöner. Det var mörkt.
- Okej. - Oroa dig inte.
Var var vi?
Jag vill känna dina muskler.
- De här musklerna? - Ja!
Vad skönt.
- Inte så högt, Pancho. - Okej.
Pappa, vet du vad Montezumas hämnd är?
Det är vad gringos får när de besöker Mexiko.
Varför, gubben?
Jag är ingen gringo, men jag har nog fått det.
Jag också.
Kära nån. Okej, skynda på!
Kom igen.
Jag har nog också fått det.
Blir det en flicka, ska hon heta Socorro, som sin moster.
Jacinto, om det blir en pojke.
Vad är det här?
Livet är inte rättvist.
Varför säger du så?
Hur kan Pancho leva så gott,
medan vi har det för jävligt dagarna i ända?
Jag undrar vad Panchos fru tyckte om oss?
Lätt. Hon tycker att vi är slödder utan klass och stil.
Och hon har rätt.
Det är sant.
Med tanke på deras bil, hans klocka och deras kläder, badar de i pengar.
Tänk er vilket palats de måste bo i.
Och den där malliga haggans smycken.
Hennes örhängen, klockan, halsbandet, armbandet...
Jag kan sånt där.
Hon bar säkert 100 000 pesos.
Och hennes doft, Gloria. Fransk parfym.
Jaså?
Det gör dem ändå inte mindre syndiga och oanständiga.
Jacinto. Ursäkta, Jacinta.
Hur mycket tror du att Pancho är god för? På en höft.
Jag vet inte, men mycket.
En miljon dollar kanske?
Var inte dum!
Om han hade en miljon dollar,
vad skulle han då göra i en stad full av tjuvar?
- Slå mig inte. - Vem bryr sig om hur mycket han äger?
Vi ska bara se till att vi får del av det.
Självklart.
- Skål! - Skål för det, brorsan!
Titta.
Farbror Ambrosio.
Fint att se er. Hur mår ni?
Bra, min son.
Hälsa på min fru Mari, och mina barn.
- Fint att träffas. - Detsamma, fader Ambrosio.
Vilka vackra barn ni har.
- Jag hoppas att de är döpta? - Ja, självklart.
Toni börjar blir redo för sin första nattvard. Eller hur?
Det stämmer, pappa.
Vilket fint leende.
Så du har äntligen bestämt dig för att dyka upp?
Det är bra, för om åren du övergav oss dömde dig till skärselden,
hade din frånvaro på farfars begravning, varit din biljett till helvetet.
Jag skulle aldrig missa den. Han var som en far för mig.
Skulle du aldrig missa den? Säkert...
Du kom till Prosperidad
på grund av hans arv, men vi pratar senare.
Vi måste skynda oss på med begravningen
innan lukten drar gamarna till sig.
- Ska vi gå? - Ja.
Gör dig redo att bära.
- Bära? - Vadå?
Den där kavajen...
- God dag, allihop. - God morgon.
Jävla bög.
Redo?
Må gud förbarma sig över hans själ. Då går vi.
Herren har samlat oss denna dag, för att ta avsked av en stor man.
Vår kära far och farfar, Francisco Reyes, har äntligen fått frid
och upplyfts till himlen för att åter vara med Herren.
Men hans minne och ideal ska leva kvar i våra hjärtan för evigt.
En man med integritet.
Generös, hårt arbetande, och ärlig.
En god make, och en bättre far och farfar.
Må hans arv leda ljus för oss alla.
En ledstjärna på vår väg...
Kom igen, Ambrosio.
Skippa skitsnacket och sätt igång.
Din far har alltid varit en eländig jävel.
Så få slut på det hela, för det börjar bli varmt.
Förlåt, mamma. Låt oss bedja.
Var hälsad, Maria, full av nåd, Herren är med dig med...
Kom igen, hjärtat.
Det var som fan.
En olycka kommer sällan ensam.
Det sista vi behövde var han och hans fnask.
- Han ska få veta vad jag tycker. - Lugna ner dig, Rosendo!
Francisco var hans far också.
Ställ inte till en scen på hans begravning.
Mamma. Min gudson.
Hur mår ni?
Ursäkta mig.
Förlåt att jag inte kunde komma tidigare.
Ni anar inte hur ledsen jag blev när jag fick nyheten.
Jag grät så mycket.
Spara mig dina lögner, din skamlösa jävel.
Din far var sjuk länge, och han har varit död i tre dagar,
men du besökte honom aldrig eller visade honom aktning.
Sluta hyckla.
Jag vill att du, din sköka och tumören du kallar din son,
börjar be som vi andra,
så vi får den här skiten överstökad och kan gå och läsa upp testamentet.
Ja, mor. Förlåt mig igen.
Jag är så ledsen, farmor. Jag blev också ledsen över farfars död.
Försvinn ur min åsyn, din hemorrojd!
Låt oss fortsätta. Fader vår, som är i himlen...
God eftermiddag, allihop.
God eftermiddag.
I enlighet med mr Franciscos sista vilja,
ska jag nu läsa upp hans testamente.
I staden Prosperidad,
presenterar sig mr Francisco Reyes Vargas.
Han uppger att han är född mexikan,
gruvarbetare till yrket,
och medborgare i denna kommun
där han föddes 21 april 1897.
Vid sina sinnens fulla bruk,
och med förhoppning om att ni hedrar hans sista önskan
och har hela familjen närvarande
vid denna högtidliga tilldragelse,
förordnar han följande testamente.
Till sina barnbarnsbarn, barnbarnbarnsbarn,
och andra ättlingar vars namn han inte känner till,
efterlämnar han 20 pesos i mynt till var och en,
med förhoppning om att de investerar dem klokt
och skapar sig en egen väg i livet.
Skitstövel!
Ut härifrån!
Ut!
Till hans kära barnbarn,
Rosendito, Hilario,
Socorro,
Rufino,
Jacinto eller Jacinta, som hon vill bli kallad,
Reginito och Bartola,
efterlämnar han sin åsna,
sin ko, sin kalkon
och sina tre grisar,
som ska delas upp på lämpligt sätt.
Till sin svärdotter Dolores García,
som uppskattning för en minnesvärd natt i passionens tecken,
efterlämnar han sin dyrbara Jungfrun av Guadalupe-medalj.
Till sin son Ambrosio,
som som en god kristen, och Guds representant på jorden,
inte tror på materiella ting,
överlämnar han härmed en "Fader vår"
och tre "Ave Maria".
Fan ta dig, pappa.
Till sin son Regino,
som var den enda av hans barn som levde ett framgångsrikt liv,
och förverkligade sin dröm om att bli
en tjuvaktig, korrupt, och blodsugande politiker,
efterlämnar han ett begagnat exemplar av Moralhandboken.
Ett av de exemplar som regeringen delade ut i vår stad.
- Vi går härifrån. - Till sin son Rosendo...
Kom igen.
...som av trillingarna,
var den enda som följde i hans fotspår
och blev gruvarbetare,
efterlämnar han sin hacka, sin spade och sin kärra,
så att han kan förverkliga sin löjliga dröm om att hitta
en guldåder i den gamla Esperanza-gruvan.
Till sin älskade följeslagare i så många år,
Mrs Pascuala Vargas García,
lämnar han bara sin djupaste tacksamhet
och önskar att hennes tid i den här världen
inte blir alltför utdragen, och att hon snart gör honom sällskap.
Förbannade Francisco Reyes!
Du var en jävla skitstövel ända in i slutet!
Jag hoppas att du ruttnar i helvetet, ditt rövhål!
Jamen, då så,
om han inte efterlämnade oss något,
vem i helvete får huset och alla ägodelar?
Om ni tillåter mig...
Jag är inte färdig än.
Slutligen är det hans vilja
att som universell arvtagare till resten av sina tillgångar,
däribland huset och den gamla Esperanza-gruvan
med alla dess tunnlar och omgivande mark,
liksom all lös och fast egendom,
samt föremålen som han under sin livstid
plikttroget förvarade i sitt kassaskåp,
för vilket undertecknad är utsedd förmyndare, exekutor och förvaltare,
utse sitt barnbarn Francisco, som av ättlingarna
var den enda vars hårda arbete, ansträngning och hängivenhet...
Vad i helvete?
Ni måste ursäkta mig,
men jag tror inte ett ord av det ni just läste.
Pappa skulle aldrig jävlas med oss och lämna allt till Pancho!
Han hörde inte av honom på över 20 år!
Jag är ledsen, Rosendo.
Det här var hans sista önskningar.
Skyll inte på mig, jag är bara budbärare.
Hör på, era jävla idioter!
Låt mr Toribio vara!
Jag känner det där fanskapet Francisco. Jag är säker på att testamentet stämmer.
- Självklart. - Han jävlades alltid med oss.
Allt vi kan göra
är att hoppas på att Panchito visar oss medlidande
och delar arvet med alla oss andra.
- Mer bönor? - Nej, Lola.
Jag slår vad om att regeringens nödhjälpsbönor
är härskna och full av vilar. Jag blir alltid så gasig.
Jag tar lite, mamma. Jag gillar de där småkrypen.
- Jag vill också ha mer. - Ledsen, det var allt vi hade.
Farmor åt upp alla rester i går kväll.
Sparade ni inget till Pancho och hans familj?
Bjöd ni inte in dem att äta med oss?
Jo, men så fort de kom tillbaka, ville de gå till sitt rum. De är kvar än.
Vad kan vi bjuda på? Härskna nödhjälpsbönor?
Gamla tortillas?
Tänk dig din svärdotters min.
Ska vi inte slakta en kyckling eller en gris?
Är du galen?
Det är mina djur!
Jag sparar dem till min frus 15-årsdag.
Förbanna det här eländet! Hur mycket värre kan det bli?
För miljonte gången, var ingen grinolle. Bete dig som en man.
Vi har ätit det vi kan, när vi kan i åratal,
och du har aldrig klagat som en liten kärring.
Visst, men jag hade hoppats att pappa skulle lämna efter sig något värdefullt
som skulle få vår tur att vända.
Hörde du inte att gubbjäveln hade ett kassaskåp?
Jo, jag hörde att han nämnde ett kassaskåp.
Det hörde jag också.
Vad fan finns i kassaskåpet?
Säkert något värdefullt.
Vem fan vet?
Antagligen gamla dokument och några fotografier.
Inget av värde, för jag är säker på att gubbjäveln spenderade sin sista peso
på horor och sprit.
Jag säger det igen... Hur mycket värre kan det bli?
Får jag?
- Kom in! - Ursäkta mig.
- Var är barnen? - De sover.
De fick solsting efter processionen.
Jag är ledsen, min son. Vi har ingen mat kvar,
men jag kan be Bartola hämta några tamales.
Ingen fara, mamma.
Vi är fortfarande mätta från festen.
Vi mår inte så bra. Eller hur, Mari?
Är du säker, min son? Mrs Panchas gröna chili-tamales är bäst.
- Och vi har nota där. - Det är bra, pappa.
Vi kom bara för att säga att,
efter långa diskussioner, tror vi att vi förstår hur ni känner.
Farfar var orättvis när han delade upp sina tillgångar.
- Det är orättvist. - Lugna er.
Även om jag fick huset, gruvan och marken,
kommer ingenting att förändras för er.
Vad var det jag sa?
Pancho är världens bästa son!
Brayan och Dudinka, gå och hämta mr Pancracio
och be honom skicka en gris och tequila för att fira.
Hilario, hämta dina killar. Vi behöver musik!
- Genast! - Säg att jag vill ha lamm.
Och lite fläsk, men utan borst.
Kom igen!
Fran, jag mår så dåligt.
Det är bara baksmällan.
Var försiktig, grabben!
- God morgon! - God morgon.
God morgon.
God morgon, sömntutor. Sovit gott?
Mer eller mindre.
Var är pappa och mina syskon?
De är ute på några ärenden. De åker med dig till stan sen.
Jag ska laga en god frukost som botar er baksmälla.
Den måste vara bedrövlig.
Jag har lagat menudo och chilaquiles med tre sorters chili.
Ni får ursäkta, men jag mår inte bra. Ursäkta mig.
Ät något för att lugna magen, hjärtat.
Gillar inte madame mexikansk mat?
En sådan snorkig fisluktande hagga.
Så är det inte, farmor.
Hon blev sjuk av middagen, hon kräktes hela natten.
Vi kokar te till henne med epazote, spikklubba...
Bry dig inte om det, mamma.
- God morgon. - Hej, pappa.
- Redo att åka till stan? - Jag är redo.
Ledsen att jag stör,
men kan du låna mig lite pengar för att betala mrs Cata
för frukosten och dagens lunch?
Panchito.
Kan jag få lite till min hemorrojdkräm och cigaretter?
Varsågod.
Tack.
- Jag tar hand om dem. - Nej.
Min son, stanna bilen lite grann.
- Här? - Ja, följ med mig.
Titta, min son.
Allt det här är ditt nu.
Hur långt sträcker sig marken?
- Ser du huset? - Ja.
Markgränsen börjar här vid korset, och går hela vägen till bergen.
Varför använde ni inte marken till att odla eller föda upp boskap?
Du har uppenbarligen varit för länge i stan.
Det enda som växer här är ogräs och kaktus.
De enda djuren här är ormar, spindlar
och giftiga skorpioner, eller hur?
Om ni inte hade varit så lata,
hade ni kunnat bruka marken för att hanka er fram.
Det är precis som när jag gav mig av.
Nej, Pancho.
Vi är inga dagdrivare. Eller hur, Rosendito?
Vi jobbar från soluppgång till solnedgång varje dag.
Som bevis, har vi en överraskning åt dig.
Du minns väl den gamla gruvan?
Hur skulle jag kunna glömma Refugio-tunneln?
Jag var här och hjälpte farfar hela min barndom.
Han tog med dig hit varje lördag.
Och nu är den din.
Vi har varit här var tredje dag.
Vi har gjort undersökningar, städat upp och upprättat planer.
Öppna grinden, min son.
Under lång tid,
har farfar Francisco, Rosendito och jag,
haft planer på att öppna den igen.
Tro det eller ej,
men jag är säker på att de här stenblocken
döljer världens största guldåder.
- Eller hur, Rosendito? - Säkert, pappa.
Glöm de där gamla drömmarna.
Enligt farfar, som visste mer än någon annan,
sinade guldet för länge sedan.
Inte en chans!
Till och med gringos och kanadensare har varit här för att kolla läget.
Som ett gäng blonda gamar. Precis som du, Pancho.
Vad pratar ni om?
Så länge jag kan minnas,
har du klamrat dig fast vid den där fantasin.
Och se, tjugo år senare har inget förändrats på grund av er lathet.
Jag behövde ju en partner och pengar för att komma igång.
Men nu när du är rik och på plats,
kan vi äntligen göra det!
Lyssna på mig, pappa. Ta inte det här fel,
men jag är bara tillbaka några dagar för testamentet och begravningen.
Så jag måste skynda på, om jag ska hinna få ordning på allt.
Det är bäst att vi åker till stan och tar itu med notarien och min gudfar.
Okej, vi åker. Men lova att du funderar på gruvan.
Jag lovar att vi kan bli mångmiljonärer.
Jag lovar att fundera på det.
Se så, nu går vi.
BIENESTAR-BANKEN
Önska mig lycka till, så berättar jag allt på krogen sen.
Låt inte den där idioten Regino köra med dig.
Han är expert på mutor och skuggaffärer.
Var försiktig. Håll ett öga på din plånbok.
- Vi ses senare. - Okej.
Innan vi köper Reyes familjeegendom,
måste vi ta reda på om det finns guld i den jävla hålan.
Visst, Alex. Vi måste passa oss för borgmästaren.
Jag märkte direkt att mr Reyes är en skurk och en väldigt girig man.
Vilken skitstövel.
Och själva urtypen av en hal jävla bönätare.
God dag.
Hej.
Var är mr Reyes kontor?
- Därinne. - Tack.
- God dag. - Hej.
Hej.
Jag skulle vilja träffa mr Reyes.
Väntar han er?
Tyvärr inte. Men jag är hans brorson och jag hoppas att han vill träffa mig.
Är ni borgmästarens släkting från huvudstaden?
- Den där som fick ärva mr Francisco? - Francisco Reyes, till er tjänst.
Jag förstår att nyheter färdas fort i den här stan.
Åh, kära du.
Jag är ledsen, men borgmästaren är mycket upptagen.
Men för er, ska jag fråga polisbefäl Reyes.
Han ansvarar för hans schema.
Jag uppskattar det verkligen.
Tack så mycket.
Hur är läget, Reginito?
Kommer du inte ihåg mig?
Jag är din kusin Pancho!
Ursäkta, vi hann inte prata igår.
Hur är läget, Pancho?
Kom du bara tillbaka för arvets skull?
Fåna dig inte.
Reginito, tror du att jag kan få träffa min gudfar?
Kalla mig inte Reginito.
Det är polisbefäl Reyes.
Borgmästaren kan inte ta emot dig utan inbokat möte.
Jag förstår, polisbefälet. Kan du säga att jag är här?
Jag är här för hushandlingarna.
Omöjligt.
Jag kollar hans schema och bokar in dig nästa vecka.
Sätt dig ner under tiden. Jag har mycket att göra.
Tack så mycket.
Äpplet faller inte långt från trädet.
Ta den här som tidsfördriv. Ni kommer att få vänta länge.
Tack, gumman. Jag uppskattar din hjälp med gringosarna.
Jag kommer förbi i kväll för fler engelskalektioner.
Hej då, min älskling.
Min käraste gudson! Jag är så glad att se dig.
Detsamma.
Varför sitter du där?
Jag hoppades få träffa dig.
Hur tar stan hand om dig?
Bara bra. Du vet hur Prosperidad är.
Sa den jäveln att du inte fick komma in?
Nej då, inte alls.
Jag har lite bråttom. Jag har bara några dagar
för att få ordning på huset och arvet.
Lyssna, Reginito!
Pancho är som en son för mig. Han kan komma och gå som han vill.
Uppfattat?
Självklart, pappa!
För hundrade gången, kalla mig inte pappa här.
De beskyller mig för nepotism. Gå och hitta något att göra.
Se till att ingen stör, så att jag kan prata med min gudson.
- Stig på. - Vi ses, polisbefälet.
Kan inte vara mer korrupt!
Han träffar bara förbannade gringos och rika snubbar med kontakter, eller hur?
Slå dig ner.
Tack.
Vad har du haft för dig alla dessa år?
Vad kan jag säga?
Det gick lite trögt när jag först kom till Mexico City.
Du vet hur jävliga de där stadsmänniskorna kan vara.
De behandlade mig som skräp.
Saker och ting förändrades när jag tog examen och fick ett bra jobb.
Jag gifte mig och har två underbara barn.
Och nu är jag tillbaka här i Prosperidad.
Jag ser att du har bytt politiskt parti.
Åh, min son.
Tiderna har förändrats.
PRI tjänar inte längre landet.
De förstördes av korruption och straffrihet.
Sen testade jag PAN, men likadant där, förutom att de är gudfruktiga hycklare.
Och idag, tack vare vår president, genomgår landet en fjärde transformation.
Det är bättre än någonsin.
Han har dessutom trollat bort korruption och straffrihet.
Men du är säkerligen här på grund av din farfars arv.
Förutom att besöka dig,
hoppades jag få hjälp med handlingarna, och att få ut mina saker från notarien.
Oroa dig inte för allt det där. Jag hjälper dig gärna.
Tack så mycket.
Men innan du tar egendomen i besittning och sätter allt i ditt namn,
måste du informeras om fastighetens utgifter och lån
och reglera obetalda räkningar.
Hur mycket pratar vi om?
Det inkluderar inte ränta eller förseningsavgifter.
Din familj har inte betalat räkningar eller fastighetsskatt på åratal.
Är det mycket?
Jag vet inte ens om huset och marken är värt så mycket.
Kan vi hitta någon slags överenskommelse?
För helsike, Francisco!
Jag sa just att presidenten har satt stopp för korruption.
Se själv.
MORALHANDBOK
Och du kan sluta låtsas, du är ju uppenbarligen miljonär.
Men, okej...
Du vet att du alltid har varit min favoritbrorson.
Därför ska jag hjälpa dig.
Är det sant?
Hur?
Jag ska ge dig två alternativ.
Låt höra.
Första alternativet är att du betalar skulden i ett svep.
Då bortser jag från ränta och tilläggsavgifter.
Och det andra?
- Sälj egendomen till mig. - Va? Alltihop?
- Huset, gruvan, marken? - Allt.
Vad skulle hända med min familj?
Jag skulle låta dem bo kvar, åtminstone tills min mamma dör.
Efter det,
får parasiterna du kallar familj, hitta ett sätt att klara sig själva.
Ursäkta, men jag kan inte göra så mot dem.
Tänk på saken.
Det är all hjälp jag kan erbjuda.
Jag är faktiskt väldigt intresserad av att köpa egendomen.
Låt mig fundera. Jag väljer mellan pest eller kolera.
Absolut.
Dröj inte för länge, räntekostnaderna fortsätter växa.
Du får ursäkta mig, men som du kan se
behöver landet mig och den ädla massan väntar.
Jag förstår.
Titta.
Wow.
Titta på den här klänningen. Är den inte fin?
Tror ni att hon bryr sig om jag tar den?
Hon märker det inte ens, hon har så många.
Mamma!
Titta! Här är de fina sakerna. Hennes juveler!
Nu räcker det, tjuvkäringar! Lägg tillbaka allt.
Lägg tillbaka dem! Hur vågar ni stjäla från mig?
Du också, din smaklösa slampa!
Skit på dig, din fitta!
Vad kallade du mig?
BAR ÖRNEN & ORMEN
- Skål, kompis. - Skål.
Cástulo, fram med en flaska och öl till alla! Pancho bjuder!
- Hej. - Kom hit, min son.
Betalar ni deras nota? Den är redan på över 3 000 pesos.
Visst.
Kom, ta med en stol.
Se här, mina vänner.
Det här är min son Francisco som jag har berättat om.
Den bästa och smartaste i familjen Reyes.
- Tack. Hej. - Minns ni honom?
Visst, vi träffades tidigare på Reginos kontor.
Just det, det var ni.
Jag visste inte att det var Pancho. Välkommen hem.
- Hur gick det med det där aset Regino? - Jag vet inte riktigt.
Det visade sig att egendomen är skuldsatt.
Jag kan inte ta över förrän skulderna är betalda.
Det där låter som Reginos skitsnack.
Du skulle bara ha betalat, för att få tyst på honom.
Det är just det, pappa.
Ni har inte betalat på så många år...
Vi pratar om det senare.
Jag berättade just för mina polare
att du ska låna mig pengar för att öppna Espernaza-gruvan igen.
Jag hörde honom säga det. Jag svär vid Gud.
Grattis, Pancho.
Jag hoppas att du äntligen kan förverkliga din pappas dröm.
Ärligt talat, Rosendo, du har tur som har en så god son.
Han är inte bara god,
han är dessutom rik som fan!
Och utan tvekan den bästa av alla mina barn.
I en stad, sittandes vid ett bord i en bar...
...finner vi sex till åtta män...
Nu kör vi!
Kom igen, ge din svåger lite dricks.
Och betala killarna för att spela några låtar för oss.
Visst, pappa.
Skål, mina herrar!
Förbannade Pancho!
Jag har ingen täckning.
Förbannade stad!
Förbannade tjuvkäringar!
De vet inte vem de bråkar med. Slynor!
Vänta tills du ser tjejerna i min svärsons bordell.
- Hej, Florcita. - Hej.
Var är min son och tjejen?
De är där uppe.
Jag sätter upp tjejerna på er nota. Gör upp med chefen.
Okej.
Kom, gumman. Jag känner mig romantisk.
Hör på, tjejer.
Ta hand om min son Pancho.
Se till att han roar sig.
Catrina, se till att han blir nöjd, för det är han som betalar.
- Eller hur, min son? - Visst, pappa.
Hejsan, Pancho.
Vem av oss vill du ha?
Eller föredrar du en ménage à trois?
Nej tack, mina damer. Jag väntar på dem här.
Sitt, jag bjuder på tequila medan vi väntar.
Nämen, Pancho. Vilken tråkmåns.
Är du säker på att du är en Reyes?
Ja, tyvärr.
Sätt dig.
Manuela, kom med öl!
Nej.
Sluta gråta, hjärtat.
De där stora, vackra ögonen kommer att bli svullna.
Det var säkert bara ett missförstånd.
Ingen har någonsin kallat mig något så hemskt, Rufino.
Dessutom åkte Pancho tidigt i morse,
och jag tror att han har glömt oss.
Kom igen. Drick lite mer tequila.
Drick och glöm Pancho.
Han träffade säkert på ett gammalt ex och har lite kul.
Tror du att Pancho skulle vara otrogen, Rufino?
Jösses.
Jag vet inte om han fortfarande är en charmör,
men när han var yngre, låg den jäveln med varenda tjej i stan.
Åh, nej!
Hördu...
Ingen var lika vacker som du.
Ingen hade så vackra ögon.
Ja.
Eller en sådan läcker kropp.
Menar du det, Rufino?
Tycker du verkligen att jag är vacker?
Vackrare än en ängel.
Nej, ingen ängel.
Du är vackrare än jungfru Maria.
Åh, Rufino.
Visst kan jag skaffa dig ett jobb på en tjusig strippklubb i stan.
Förbannade Jacinta!
Jag sa ju att kunderna måste betala innan de går!
Sluta slå mig, Lupe!
Han sa att han skulle pissa, men klättrade ut genom fönstret.
Snacka inte skit!
Du är en slampa som flörtar med alla som kommer in!
Här får du!
Sluta.
Är du oskadd, brorsan?
Lyssna på mig, Lupe.
Så där behandlar man inte min bror. Backa!
Säger du det?
Det verkar som snobben har lite stake trots allt.
- Jag kommer säkerligen lämna avtryck. - Kom igen, då!
Sa du att du hade stake? Kom igen! Mycket snack och lite verkstad.
Det räcker, Guadalupe.
Var inget monster.
Pancho kommer att tro att vi är ett gäng djur.
Titta.
Ska jag inte hämta lite tequila, så ni kan koppla av och ta en drink?
Okej?
Som du vill.
- Tack, brorsan. - Ursäkta.
Om jag inte är tuff mot dem,
går affärerna åt helvete.
Ingen fara. Allt är glömt.
- Skål, då. - Skål.
Skål, svåger.
Det räcker.
Men lyssna på mig...
Bara så att vi är överens,
tycker jag att du ska betala för drinkarna och tjejerna.
Ja, naturligtvis.
Hur är läget? Är allt bra?
Har du kul?
Visst, pappa.
Så där, ja.
Det är bra, min son.
Det var det.
Kom, min son. Vi går och frågar din mor
om hon kan laga middag, så vi sover bättre.
Jag kommer sen. Jag ska kolla till Mari och barnen.
- Jag har inte sett dem på hela dagen. - Bete dig som en man. Var ingen mes.
Det är så man skämmer bort kvinnorna.
Jag kommer strax.
Okej, Pancho.
Vem är det?
Vem skulle det vara? Det är jag, Pancho. Din man.
- Öppna, María Elena. - Jag kommer.
Pancho!
- Vad är det för pinne? - Vi måste ge oss av så fort som möjligt.
Jag har haft en fruktansvärd dag.
Jag hatar din familj mer för varje dag.
Älskling, vad är det?
Din mamma förgiftade mig med örtte och jag låg avsvimmad hela dagen.
Sen kom dina systrar för att se vad de kunde stjäla.
De rörde vid alla mina kläder och smycken och jag var så arg
att jag hamnade i slagsmål med den där slynan Gloria!
- Vad har du...? - Pancho!
Det är något annat,
men jag vill inte att barnen ska höra.
Vad hände?
Sen kom din bror Rufino in i vårt rum
och försökte tvinga sig på mig.
Älskling, jag tror att du dricker för mycket.
- Nej. - Jo, det tror jag.
Du dricker för mycket.
Min familj uppför sig inte alltid så väl,
men att stjäla, förgifta och förföra dig med våld?
Det skulle de aldrig göra.
Nej, pappa. Mamma har rätt.
Våra kusiner snodde och förstörde våra iPads.
Det är sant. De oförskämda ungarna skar huvudet av min Barbie.
Och titta.
De tömde min nalle.
Herre jösses. Det var inte bra.
Jag måste prata med dem.
Det här är helt oacceptabelt.
Min familj har tröttnat på er.
De är rädda.
Tror du att någon här skulle skada din familj?
Vi är så glada att ni är här.
Eller hur, familjen?
Ja, naturligtvis.
Jag vet, men jag måste tro på Mari och barnen.
Det är nog en kulturkrock.
Din fru och dina barn är rika och bortskämda.
De är inte vana vid vårt landsortssätt.
Ursäkta?
Ledsen att jag är rättfram,
men din fru har allvarliga problem med spriten.
Hon har druckit konstant sen hon kom.
Jag har varit gift med henne i 15 år och hon har aldrig varit full.
Låt mig vara tydlig, så fort allt är i ordning med notarien,
förhoppningsvis imorgon, åker jag hem.
Förstår ni?
Mr Panchito, det här är så pinsamt,
men innan ni åker hem, måste jag be er om en tjänst.
Vad är det?
Hilario och jag vill att ni och mrs Mari blir gudföräldrar till vårt barn.
Är du galen, Pánfila?
Pancho ska bli gudfar till mina tvillingar.
Ni är helt jävla galna båda två.
Jag pratade med farbror Ambrosio
och bokade kyrkan, så att Pancho kan döpa mina barn.
Era haggor! Tala inte så till min fru!
Pancho har sagt att han ska producera mitt album.
Kan du låna mig till några kor först?
Åt helvete med det! Lupe och jag behöver pengar till fler tjejer till bordellen.
Han ska låna oss pengar till en lastbil och en fungerande pistol.
Den funkar inte.
För i helvete!
Om ni inte kan prata civiliserat, kan ni alla dra åt helvete.
Tack, pappa.
Ni beter er som gamar runt ett kadaver.
Pancho ska bara hjälpa mig.
Han hjälper till att öppna gruvan. Det har han lovat. Visst?
- Pappa... - Förbannade Pancho.
Var ingen idiot.
Be alla att dra åt helvete.
Om du var smartare, hade du åkt redan i kväll.
Annars kommer de här blodsugande plågoandarna
att göra dig helt jävla barskrapad.
Ignorera henne, hon är senil.
Farmor Pascuala har rätt.
Det var ett misstag att komma tillbaka hit.
Jag ger mig av!
Vänta!
Jag sa ju det, era idioter.
Jag hoppas inte att vi har dödat gåsen som lade guldägg.
Vi är äntligen hemma.
Gudskelov.
Jag trodde aldrig att vi skulle lämna den gudsförgätna stan.
Jag hör dig, hjärtat. Vi åker aldrig tillbaka.
Vi ska aldrig behöva träffa min förfärliga familj igen.
Surprise!
Läget? Varför tog det sån tid?
Ni har väl inget emot att vi har gjort oss hemmastadda
och lagat en god välkomstlunch?
Prisa Herren att ni kom hem i säkerhet!
Ser du nu, Pancho?
Jag sa ju att du aldrig skulle bli av med oss!
Nej! Inte så här.
- Fran. - Va? Nej!
Vakna.
Det är en polisbil utanför. Jag är för rädd för att gå ut.
- Gå och se vem det är. - Okej.
Herregud.
Vad händer? Vad är det för rabalder?
Ursäkta att vi stör så sent,
men vi behöver din hjälp!
Vad har hänt?
De kom på Rufino med att sälja droger på torget
och kusin Reginito vill sätta honom i fängelse.
Problemet är att det är hans sjätte brott.
Den där apan vill skicka honom till ett federalt fängelse.
Gör han det, får inget guld i världen ut honom.
Jag ska prata med Reginito. Lugna er för fan.
Må Gud välsigna er.
- Jag kommer strax. - Tack så mycket.
Ni är en bra man.
God kväll, polisbefälet.
Läget, Pancho? Berättade dina föräldrar vad din bror har gjort?
Jadå. Det är därför jag är här.
Kan vi lösa det här på något sätt?
Hördu, Pancho.
Din bror är skyldig till allvarliga brott.
Jag kan inte släppa honom för mindre än 10 000.
Brorsan, min själsfrände. Du är en bra man,
betala honom vad han vill ha. Jag lovar att betala tillbaka.
Jag har bara tre tusen, så det är upp till dig.
Det är det eller inget.
För fan, Pancho.
Du utnyttjar mig för att vi är släkt.
Släpp ut honom.
Tack, brorsan.
Allvarligt, tack. Du är en ängel.
Jag lovar att betala tillbaka. Jag ger dig det dubbla.
Kom igen, grabbar!
LOKALPOLIS
God morgon, sömntuta. Varför vaknar du så sent?
Vad menar du?
Ni höll mig vaken hela natten.
Får jag laga frukost till dig?
Ägg? Chilaquiles?
Jag vill inte ha något. Lyssna så att du kan föra det vidare.
Jag ber inte om något, och jag hoppas att ni kan göra detsamma.
När allt är ordnat med notarien, ger jag mig av för alltid, hör du det?
God morgon, min son!
Vad har flugit i honom?
Det är säkert något han har ätit.
Jag vet vad som kan muntra upp honom.
Följ med mig.
Ursäkta, svåger. Vad generad jag blir.
- Jag visste inte att du var här. - Ingen fara, jag är nästan klar.
Hör på.
Vi är så tacksamma för det du gjorde igår kväll.
Rufino och jag skulle vilja visa dig vår tacksamhet.
Ingen fara, svägerska. Med lite tur betalar han tillbaka en dag.
Varför vänta?
Rufino skickade mig med ett förskott.
Herregud.
Vad tycker du?
Ja, vad fan. Varför inte?
Kom hit.
- Kom igen. - Vänta.
Ja.
Åh, ja.
Kom igen.
Jävla svin.
- Pancho. - Vad är det, älskling?
Kan du inte åka till notarien? Vi har väntat hela dagen.
Åka vart, exakt?
Det börjar mörkna. Vägarna är inte säkra. Minns du din vän Mapache och hans män?
- Jag väntar. - Okej.
Där är han.
Han är här.
- Kassaskåpet är här! - Hjälp mig med bagaget, Lupita.
Kassaskåpet är här!
Lupita...
God eftermiddag, mr Reyes.
God eftermiddag, sir. Fint att ni äntligen är här.
Ursäkta förseningen.
Ärligt talat, är det inte lätt att flytta på det där åbäket.
- Ja, det är jättestort. - Ja.
- Har du legitimation? - Självklart.
Få se.
Vad ska vi göra?
- Perfekt. - Tack.
Förutom kassaskåpet,
ska du få överlåtelsen, och ett brev från din farfar.
Ja.
Var tar vi hand om pappersarbetet?
Ni kan gå in i matsalen.
Nej, vi behöver avskildhet. Den här vägen.
Killar, lossa kassaskåpet!
Håll ett öga på dem.
Be dem ställa in det i vårt rum. Det får inte plats i bilen.
- Vi löser det. - Okej.
Den här vägen, sir.
Mina herrar? Följ med mig.
Den här vägen.
Tack.
Ur vägen, ungar.
Rufino, Hilario, Rosendo!
Kom och hjälp till.
Vad tror du finns i det stora kassaskåpet?
Vem vet? Men det ska jag ta reda på.
Ur vägen, Cruz! Du hjälper inte till!
Vi kanske kan spänna fast det på taket på bilen?
- Taket skulle kollapsa. - Här kommer det.
Hur får vi hem det?
Var försiktig med plankorna. Det står på kanten.
Kom igen!
Tack, killar.
- Får jag låna er penna? - Ja.
- Här är hela akten. - Tack.
- Er farfars brev. - Tack för det.
- Er penna. - Just det.
Jag hoppas att ni inte har något emot ett råd?
Baserat på min erfarenhet, bör ni var mycket försiktig.
Om ni hade sett hälften av det jag har sett,
eller visste vad vissa familjer är kapabla att göra för ett arv,
- skulle ni ta mitt råd. - Tack så mycket.
Då lämnar jag er nu.
- Ursäkta mig. - Stig på.
- Snälla. - Ur vägen.
Lupita, lämnar du oss ifred en stund?
- Ja, sir. - Behöver du hjälp?
- Kom igen, Pancho. - Ursäkta mig. Tack.
De ger sig inte.
Stäng fönstren, ungar. Se till att ingen ser.
Okej, pappa.
- Kolla ordentligt, ungar. - Ja, pappa.
"Kära Pancho, om du läser det här
är jag antagligen död och brinner upp i helvetet.
Om skitstöveln Buendía har följt mina instruktioner,
är hela min egendom din.
Vid den här laget, bör du ha kassaskåpet framför dig.
Här är instruktionerna för att öppna.
Följ dem exakt, och förbered dig på det du snart ska se."
Hjälp mig?
Nu så.
Vänster, 42.
Höger, 84.
Vänster, 10.
Höger, 31.
Bara skräp.
- Langa till mig. - Skräp.
Farfars ben.
- Herregud. - Det stinker.
Snuskgubbe.
Ge mig allt det där.
- Pancho. - Skräp.
Farfars pistol.
Undrar hur många han dödade?
- Vi lägger undan den. - Ja.
Jag tar den.
- Några armbandsur. - Klockor.
Hans gamla medaljer. Vi kan få lite pengar för dem.
Super vintage.
Hör du, Mari?
Jävla farfar.
Jag visste att han hade lite, men jag väntade mig inte det här.
Mari!
- Wow. - Skynda på!
Pancho!
Så vackert.
Jävla farfar!
Det är det finaste jag någonsin sett.
Hur mycket tror du att det är värt?
Tjugo miljoner pesos, bara för mynten.
Tackorna är nog värda 1,5 miljoner styck. Vi är rika Mari.
Inte rika, Pancho. Vi är miljonärer!
Herregud.
Vi kan betala våra skulder och köpa ett hus och en bil.
- Vi kan förändra våra liv. - Inte bara det, älskling.
Vi kan äntligen uppdatera vår sociala status.
Vad håller de på med?
De är som galna, kassaskåpet var fullt av guld!
De lägger tillbaka det i kassaskåpet.
Är vi rika, pappa?
Ja, min son! Vi är rika!
Försök att räkna tackorna.
Ungefär tjugo.
Och en massa guldklimpar, kanske två pund styck.
Och mynt! Massor av mynt.
Finns det tillräckligt med mynt till oss alla?
Absolut.
"Hur som helst, kära Pancho.
Jag tar farväl med att önska dig all lycka
och hoppas att du fortsätter att hedra namnet Reyes.
Med all min kärlek, farfar Francisco.
P.S. Som ett tecken på din kärlek och uppskattning,
hoppas jag att du reser en ännu större gravsten,
än den de byggde åt Benito Juárez.
Var försiktig med dina släktingar."
- Lägg allt i skåpet. Jag ska tala med dem. - Ja.
Pancho kommer! Uppför er som vanligt.
Låt honom berätta nyheten själv.
Skynda på, Socorro.
Vad är det som pågår?
Varför ser ni så allvarliga ut?
Det är inget. Vi pratade bara.
Vi är så ledsna för vad som hände er.
Vi skulle vilja be om ursäkt innan ni åker.
- Eller hur, familjen? - Ja.
Inget illa menat, Pancho. Förlåt oss.
Ingen fara, pappa. Tid och avstånd läker alla sår.
Jag kom för att berätta att vi åker imorgon bitti.
Stanna några dagar till.
Vi ska inte vara till besvär.
Jag är ledsen, mamma. Jag har bestämt mig.
Tro mig, jag beklagar verkligen hur allt blev.
Mari och barnen hälsar och tackar för er gästfrihet.
Från botten av mitt hjärta, tack för allt.
Tack och all lycka till er.
- Min son... - Hördu, Pancho.
Bara så att jag inte dör nyfiken,
vad fanns det i farfars kassaskåp?
Precis som du trodde, farmor.
Gamla brev, fotografier,
underbyxor, en bysthållare och några prydnadssaker.
Oroa er inte, jag lämnar det öppet, så att ni kan gå igenom det.
Det låter bra, kära du.
Trevlig resa.
Tack, farmor.
- Gud välsigne dig. - Hej då.
- Hej då, ungar! - Hej då.
Den snobbiga hycklaren!
Lika småaktig och eländig som sin farfar!
Okej, hörni.
Vad nu? Ska vi bara sitta här och se på när Pancho tar vårt guld?
Nej!
Nu visar vi honom vad familjen Reyes går för.
Ja!
Mr Pancho! Kom fort!
Er bil brinner!
Öppna, sir!
- Öppna! - Jag kommer.
- Vad händer? - Er bil brinner.
- Va? - Jag vet inte vad som hände.
Bilen! Pancho!
Kom hit, ungar.
Lupita, såg du något?
Nej, jag sov i ladan.
Plötsligt blev djuren som galna.
Det började lukta rök, så jag sprang ut.
Då såg jag att er bil stod i lågor.
Det var då jag kom och berättade.
- Ljuger du? - Nej, sir.
Se mig i ögonen.
Jag lovar att jag inte ljuger.
De jävlarna.
De ska få ångra det här! Jag syr in dem allihop!
Mari, håll koll här. Jag kollar huset.
- Försiktigt. - Själviska jävlar.
För i helvete!
Kom ut! Var är ni?
Avundsjuka lodisar!
- Det är ingen här, Pancho. - Ingen är här!
De jävlarna gömmer sig. De har något på gång.
- Älskling, följ med mig. - Okej.
Lupita, stanna här och håll vakt. Sök upp mig om du ser något.
- Ja, sir. - Så fort du kan.
Jag kommer strax, sötnosar. Var inte rädda.
- Kom igen. - Akta er.
Att bränna ner bilen var en lysande idé.
Här är min idé:
Varför inte kidnappa Panchos barn och begära en lösensumma?
Jag kan passa barnen.
Var inte dum, Ambrosio.
Om vi kidnappar mina barnbarn, vet de att det var vi.
Vi kom till dig för att du kan bibeln.
Den är full av rubbade idéer!
Vad sägs om att förgifta dem som Sankt Elisha förgiftade sina söner?
Eller släpa dem över glödhet kol som Sankt Lars?
Ska vi inte fråga Regino? Han kanske har några idéer.
Är du galen, Lola?
Om Regino får veta om skatten, hittar han ett sätt att behålla alltihop.
Vi måste bestämma något idag.
Med den där förmögenheten, kan Pancho köpa 100 bilar.
Hur ska vi få hem allt till Mexico City?
Det väger ju ton,
och vi kan inte ta bussen och riskera förmögenheten.
Vi ska inte ta någon buss.
Vi måste gömma skatten från de där gamarna.
Okej, och sen?
Vi åker in till stan imorgon
och köper en ny kärra och hämtar guldet.
Sen åker vi hem.
Var kan vi gömma det utan att bli sedda?
Mari...
Jag har planerat allt.
Jag tar den här, för säkerhets skull.
Det blir synd om mina släktingar, om de försöker med något.
Precis som farfar Francisco skulle ha gjort...
...sätter jag en kula i skallen på dem.
Nu går vi.
Lupita.
Lås dörren och öppna inte förrän vi är tillbaka.
- Ja, sir. - Barn, uppför er.
Lyssna på Lupita. Nu går vi.
Jag lovar att vi aldrig ska åka tillbaka till Prosperidad
och vi ska aldrig träffa min hemska familj igen.
Vad sägs om att bränna deras fötter som Cuauhtémoc?
Vad tror ni om att döda dem och begrava dem bakom huset?
- Inte döda dem, pappa! - Inte ens på skämt, Rufino.
Vi är av samma blod som Pancho och hans familj.
Om någon skadar dem, får ni med mig att göra.
Vad ska vi göra då?
Ni är idioter allihop.
Vi fixar det på det gamla sättet, så som de gjorde under revolutionen.
Vi utgör del av den ädla massan
och vi är fler än de där malliga skithögarna.
Vi går in i Panchos rum
och tar kassaskåpet.
Om han kommer på oss,
säger vi bara att vi ville titta på farfars foton,
för att vi saknar honom så mycket.
Vad tycker ni?
Mamma, du är ett helgon.
Mamma.
Det är exakt 27 steg till stubben i riktning mot lyktstolpen.
- Ska vi lämna allt guld? - Ja.
Eftersom min familj har förlorat förståndet,
är det bäst att vi avlägsnar all frestelse.
Kunde de bränna ner vår bil, är de kapabla till vad som helst.
Nu går vi.
- Är du okej? - Ja.
Är ni oskadda?
Vad hände här?
Han sköt mig!
Vad hände?
Lupe!
Han sköt mig i armen!
Lupe?
Upp med dig, Lupe.
Mamma!
Han är död.
Mördare!
Fan ta dig, Pancho!
Du dödade min Lupe, din jävel.
Du dödade honom.
Mördare!
- Pancho. - Hjälp honom.
Lupe!
Låt mig hjälpa dig, Socorro!
Allt kommer att bli bra.
LOKALPOLIS
AMBULANS
Det kommer att bli bra, älskling!
Det blir bra!
Jag är ledsen, Pancho. Det är kört för dig.
Inga pengar i världen, kan få dig ur den här härvan.
De bröt sig in i mitt rum! Jag agerade i självförsvar.
Jag har redan läst upp dina rättigheter.
Allt du säger kan användas mot dig.
- Vi tar emot din redogörelse snart. - Nej!
Nej!
En gång till.
Det räcker, låt mig försöka igen.
Du klarar det, pappa. Kom igen!
Ta i.
Det är omöjligt att öppna det.
Har ni kollat om kassaskåpet är olåst?
Jag sa ju det.
- Finns det en till pistol där inne? - Kanske en revolver?
Inget! Fan också!
Jag visste att Pancho var smartare än vi andra.
Gud straffar oss.
Det är det vi får för vår girighet.
Vilken tragedi!
Om skatten inte är här, var har Pancho gömt den?
Vem vet?
Efter i går kväll, berättar han det aldrig.
Vad gör vi nu?
Vi borde försöka vara där för Jacinto.
Jacinta, menar jag!
De måste ha överlämnat Lupes kropp nu.
- Han ska inte vara ensam. Hon, menar jag. - Nej.
Eller hen?
Nu går vi.
Okej.
Mamma, följer du med till kyrkogården?
Varför skulle jag gå på den där skithögens begravning?
Om man ska hitta något positivt,
tycker jag att Pancho gjorde oss en tjänst som dödade den där hallicken.
Han var värre än gonorré.
- Passa barnen då. - Okej.
All den här dramatiken är inte bra för dem.
Ge Jacinta en kram från mig.
Visst, mamma. Nu går vi.
Jag svär att det var självförsvar.
Jag tror dig.
Problemet är att mord, förmildrande omständigheter till trots, är åtalbart.
Hur länge pågår rättegången?
I den här stan,
tar det sex till åtta månader att få domstolstid.
Jag förstår.
Hur lång tid får jag, om de anser mig skyldig?
Det beror på domaren.
Men baserat på min erfarenhet,
troligtvis minst tre till fem år.
Tre till fem år?
Då räknar jag inte in de andra du sköt.
Ingen kommer att tro att det var en olycka.
Fem år? Snälla!
Jag ber dig att hjälpa mig att komma härifrån.
- Du vet att jag älskar dig. - Jadå.
I det här landet,
finns det inget som inte kan lösas med mycket pengar.
Hur mycket tror du att farfar lämnade efter sig?
Inberäknat det som fanns i kassaskåpet.
Känner du till farfars skatt?
Den här stan har många tjuvar,
men inga hemligheter.
Jag vet att det är en förmögenhet.
Tja...
Ärligt talat, är det svårt att säga.
Jag hittade några guldklimpar och några guldmynt.
Jag skulle säga att det är runt...
...tre eller fyra...
Fem miljoner på sin höjd.
Är det allt?
Gudfar...
Jag svär.
Jag tror dig.
Din fru väntar utanför.
Be henne att ta hit allt snarast.
Under tiden ser jag vad jag kan göra för att få ut dig.
Hela skatten?
Jag trodde att presidenten hade utrotat korruption.
Du förolämpar mig.
Det är inte till mig!
Det finns många som inte har förbundit sig till landets transformation.
Tänk på alla mutor.
Till domaren, ministeriet och justitieministern.
Jag kanske måste låna dig pengar för att få ut dig.
Ursäkta mig.
Jag lovar att ge dig hela skatten,
men du måste hjälpa mig härifrån.
Då så.
Be din fru att ta hit allt snarast,
så kräver jag in några gentjänster som får ut dig härifrån.
Tack så mycket.
Gud välsigne dig.
Nu är han din.
Förbannade skit.
Jag öppnar grinden.
Häng med. Ta emot dig.
Gör något.
Så där, ja.
Pancho.
- Pancho. - Du har besök.
Älskling!
- Hur mår du, älskling? - Min älskade.
Jag är orolig och desperat.
Varför kan vi inte anlita en advokat som tar hand om det här?
Tänk dig vilken sorts advokat vi får i Prosperidad.
Så, vad har du för plan?
Jag måste ge guldet till farbror Regino.
- Va? - Jag vet.
Vad händer om vi ger honom det och han håller dig här?
Jag kan inte stanna i den här helveteshålan i fem år, Mari.
Vi måste ta den risken.
Jag hoppas att du har rätt, för jag stannar inte så länge.
Jag vet.
- Hämta spaden. - Ja.
Och gräv upp skatten.
Men gräv bara upp en säck.
Lämna resten där. Det är väldigt viktigt. Och passa dig noga för gamarna.
Pancho!
Det är förbjudet att viska. Sluta upp med det.
Barnen?
De väntar utanför med Lupita.
De ville inte släppa in dem. Besökstiden är slut.
Okej.
- Gör som jag sa. - Ja.
Skynda på, så får jag kanske komma ut idag.
- Okej, älskling. - Ja. Jag älskar dig.
Det är en bra plan.
- Okej. - Var försiktig.
- Snälla, skynda dig. - Okej, Pancho!
Hallå där.
Vet du hur många år
den där mördaren till barnbarn kommer att få sitta inne?
DIn gamla hagga.
Hjälp mig, ungar. Du också, Lupita.
Vi ska hämta några saker.
Brayan!
Kom hit.
Vad är det, farmor?
Gå och se efter vad de gör.
Följ med mig.
Sexton, 17, 18, 19, 20,
21, 22, 23, 24,
25, 26, 27...
I lyktstolpens riktning.
Jag hoppas att det här.
Hjälp mig, Lupita. Ta med hackan.
Ja, frun.
Ungar, hitta något att hjälpa till med.
Ja, mamma.
- Vad letar vi efter? - Fråga inte.
- Mamma! - Hjälp till bara.
- Ge det ett försök. - Ja.
Nu kör vi.
Så där, ja.
Marken är jättehård.
Försök med hackan.
- En gång till? - Ja.
Vi måste lösa upp den.
Kom hit, ungar.
Fortsätt.
Hjälp mig att hitta något.
Om vi hittar det, får ni en dollar var.
Sätt fart!
Det är så svårt.
- Vänta. - Fortsätt gräva.
Du också.
Har madame blivit galen och gräver hål överallt?
Jag tror att hon letar efter farbror Panchos skatt.
Spring till kyrkogården
och berätta för din farfar.
Låt ingen annan höra dig.
- Skynda på! - Ja, farmor.
Farbror.
Vi bör alla lära oss en läxa av det som hände.
Herrens vägar är outgrundliga.
Som i Sodom och Gomorra, har Gud straffat er girighet.
Låt oss bedja.
Var hälsad du Maria full av nåd.
Herren är med dig. Välsignad är du och välsignad är din livsfrukt...
Hallå, Ambrosio! Var har du hans lovtal?
Ett lovtal för den där hallicken?
Vem betalar, Rosendo?
Du borde vara tacksam att jag visar god vilja och ber Rosenkransen med er.
Lupe!
Låt mig få följa med dig.
Tjejen.
Låt oss bedja för fan!
Var hälsad du Maria full av nåd...
De letar efter skatten. Gå hem.
Spring hem.
De letar tydligen efter skatten. Gå hem.
- Fader vår... - De letar efter skatten.
Skatten.
- Vad är det, mamma? - Skatten.
Var hälsad du Maria full av nåd, välsignad är du bland kvinnor
och välsignad är din livsfrukt...
Vart tog alla vägen?
Jag ber om ursäkt för min familj,
men Mari letar tydligen efter skatten och alla gick hem för att se efter.
Vila i frid. Amen.
Min dotter, det är allt från mig. Stanna hos din man.
Jag åker hem till dig och förhindrar ännu en tragedi.
- Farbror... - Gud välsigne.
- Vi ses, Jacinta. - Socorro!
- Gud vare oss nådig. - Flickor.
Bartola, hjälp mig.
Vänta på oss.
Vi kommer också.
Hjärtat, jag är strax tillbaka.
Du känner de jävlarna, om jag inte skyndar mig tar de allt.
I det heliga korsets namn.
Vänta på mig!
Vad är det som händer, Mari?
Kan vi hjälpa dig?
Åh, Rosendo.
Vi gömde skatten här, men jag hittar den inte!
Om vi inte ger Regino skatten, släpper han inte Pancho ur fängelset.
Herre jösses.
Varför markerade ni inte ut platsen?
Vi gjorde det, men jag hittar det inte.
Det var mörkt och jag såg inte.
Allt såg annorlunda ut, och nu är jag vilse.
Oroa dig inte.
Om vi alla hugger i, hittar vi den på nolltid.
Kom igen.
Gå och hämta spadar, hackor och skott- kärror. Min svärdotter behöver hjälp.
- Ja, pappa. - Skynda på.
Jag ska hjälpa er.
Ni kan ta en paus.
Ett, två, tre, fyra, fem...
Mari.
Älskling.
Varför tog det sådan tid?
Det var en fullständig mardröm att hitta skatten.
Först kunde vi inte hitta den.
Gudskelov hjälpte din familj till, så att vi hittade den.
Och nu är du här. Det här är snart över.
- Jag vet. - Få se.
Mari.
Var är guldet? Det här är bara stenar.
Åh, Fran.
Förlåt, men jag har bestämt vad jag ska göra med guldet.
Det jag alltid har drömt om.
Hus,
bilar, juveler,
yachts, kläder...
Gör inte så här mot mig!
Förlåt mig, men en sån här chans
kommer bara en gång i livet,
och det här är min chans.
Hej då.
Nej, Mari.
Gör inte så här mot mig, Mari.
- Hej då. - Mari, gör inte så här!
Mari! Nej!
Nej!
Vad drömde ni? Ni skrek.
Inget, konstapeln.
Några nyheter från min fru eller mina släktingar?
Nej, sir. Ingenting.
Tack.
Vad är det som händer? Varför allt stök?
Har du inte hört?
Rosendos son har tydligen grävt ner en stor skatt på egendomen.
Den som hittar den först får hälften.
- Tänk om nån hittar den, men håller tyst? - Då behåller de väl allt.
- Då provar vi. - Kom igen.
Vi får se vem som hittar den först.
Okej.
- Gräv djupare. - Vad fan?
Är du inte skadad i armen?
Sätt igång!
- Kom igen. - Ge mig den.
Hur går det?
Har ni hittat något?
Inget, Rosendo.
När alla dessa människor gräver nya hål, kanske vi aldrig hittar den.
- Stället är oigenkännligt. - Oroa dig inte.
Vi känner dem allihop. De är ärliga människor.
Jag ser till att vi inte slutar förrän vi hittar skatten.
Mari, jag tog med mat och vatten.
Tänk om vi inte hittar den och Pancho får sitta fem år i fängelse?
Herregud, han måste vara desperat.
Jag tänker hitta stället nu.
Precis nu!
Några nyheter från min fru?
Inget. Min pappa är väldigt arg för förseningen.
Varför dröjer hon så?
Ryktet säger att skatten är borta. De hittar den inte.
Kan ni inte släppa ut mig, så att jag kan leta själv?
Är du galen? Tänk om du inte kommer tillbaka?
- Dröm vidare! - Kan du fråga min gudfar?
Jag gjorde det. Han sa att om de inte hittar skatten inom ett dygn,
åker du in i statligt fängelse.
Du har blivit varnad.
För helvete!
Vad kan ha gått fel?
Här är något!
Få se.
Ta upp det hit.
Det är Fulgencios skalle.
Titta.
Hur vet du det? Det kan vara vem som helst.
Vad är det här då?
Jag var där när din far sköt honom i huvudet.
Det luktar fortfarande som han.
Vem var Fulgencio?
Varför sköt pappa honom?
Det var min pojkvän.
En dag kom din far på oss,
så han sköt honom åtta gånger, men det var den här som träffade.
Vad är det, Mari? Vart ska ni?
Det här är galenskap.
Vi grävde inte så djupt.
Vi hittar den inte nu, kanske aldrig.
Jag borde åka och träffa Pancho och berätta hur det ligger till.
Han kanske har en idé.
Oroa dig inte.
Jag svär vid namnet Reyes,
att jag fortsätter gräva tills vi hittar den. Oavsett vad.
Nu går vi, ungar.
Kom igen.
Min älskling.
Vakna, vi har bara börjat!
Kom igen, Rufino, Hilario, Socorro och Jacinta!
Du också, Bartola! Nu sätter vi igång.
Vi är utmattade, pappa.
Jag vet varken in eller ut.
Jag kan inte bo hos din familj. De är värre än värst, Pancho.
Ta med dig ungarna och åk hem.
Jag kan inte lämna dig här!
Om du åker hem till stan, har vi fler alternativ.
Vi kan ta ett lån, panta något eller anlita en bra advokat.
Du måste berätta för mr Jaime vad som pågår.
Det sista jag behöver är att förlora mitt jobb.
Jag kan inte bara lämna dig här.
Barnen kommer inte gilla att åka hem utan sin pappa.
Okej, ungar.
Vad vill ni?
Vill ni åka hem med Lupita och mamma?
Eller stanna hos farmor och farfar och vänta på att pappa släpps?
Jag vill åka hem idag, pappa.
Jag vill inte stanna i den här stinkande stan.
- Du hör. - Pancho, backa.
Jag låter er ta farväl.
Det räcker nu.
Glöm inte hur mycket jag älskar dig.
Glöm inte det.
Jag ska minnas.
Hej då.
Hej då, älskling.
Hej då.
Säg hej då till er pappa.
- Säg hej då. - Hej då.
- Hej då, pappa. - Nu går vi.
Hej då, mr Rosendo och mrs Dolores. Hälsa alla.
Jag ber er, överge aldrig min Pancho.
Ingen fara.
Nu åker vi, Lupita.
Jag är ledsen att säga det här,
men jag stannar här.
Rosendito friade och jag sa ja!
Har du tänkt igenom det här?
Självklart.
Då blir vi alltså snart släkt?
- Grattis. - Tack, svägerska.
Vi skickar en bröllopsinbjudan snart.
- Trevlig resa. - Hej då, Cati.
Hej då.
Hej då, Toni. Kom och hälsa på. Var snäll mot mamma.
Nu åker vi, barn.
Kom igen.
In med er.
- Hej då. - Du, mamma...
- Är Lupita vår faster nu? - Är hon det, mamma?
Skämta inte ens om det. Ni är dödens om ni berättar för nån.
Må Gud välsigne er.
Jag beklagar verkligen
att du befinner dig i den här situationen.
Jag pratade med domaren. Han sa att utan pengar blir det inget.
Jag har varit inlåst i över tio dagar.
Min familj fortsätter att leta efter skatten.
Släpp bara ut mig härifrån. Jag lovar att jag vet var den är.
Jag önskar att jag kunde det.
Men de dagarna är förbi.
Får domaren veta att min släkting har fått särbehandling,
då är det kört för oss båda.
Jag ber dig.
Säg en summa bara.
Hur mycket som helst. Bara du får ut mig härifrån.
Är du säker, Pancho?
Hur mycket som helst.
Jag skulle sälja min själ till djävulen för att komma härifrån.
Konstapeln.
Skicka in notarien.
Be honom ta med kontrakten.
Titta!
Farbror Pancho är här!
De har släppt honom!
Farfar! Farmor!
De har släppt farbror Pancho!
Pancho Francisco Reyes!
Det är underbart att se dig fri.
Du är bara skinn och ben.
- Kan jag laga något till dig? - Nej, tack.
Varför är inte du tillbaka i stan?
Tja, sir...
Jag har flyttat in med Rosendito.
Vi är förlovade och vi väntar barn.
Gud skapar dem, och djävulen parar ihop dem.
Vad är det, Pancho?
Tappade du tvålen i fängelset?
Eller lyckades du upprätthålla familjens heder?
Förbannade farmor.
Okej, din jävla snobb.
Kom igen.
Barn, klä på er!
Hämta spadar och hackor. Vi hjälper Pancho!
Tjugotre, 24, 25...
26, 27.
Titta!
Mari hade rätt. Det här är rätt plats.
Ta era spadar och hjälp honom...
Jag gör det helst själv.
Om alla börjar gräva, hittar vi den aldrig i röran.
Kan vi stanna och hålla dig sällskap?
Som moraliskt stöd.
God eftermiddag, farmor.
Har Pancho hittat skatten?
Inget än.
Jag tror att guldet är förlorat för alltid.
Den där sprätten har bara blivit knäpp.
Säg inte så, farmor. Han är väldigt fokuserad.
Med Guds hjälp, hittar han den endera dagen.
Pancho borde ge upp,
åka hem och lämna oss ifred.
- Vi har det bättre utan honom. - Ni är alltid så elak.
Fruktar ni inte Gud?
Ni borde frukta Gud!
Istället för att jobba er upp som anständiga människor,
fjäskar ni för honom i hopp om att han ska ge er något.
Kom igen, tjejer. Bönorna lagar inte sig själva.
"Kom igen, tjejer. Bönorna lagar inte sig själva."
Min son, det börjar bli sent.
Sov lite och börja om i morgon.
Nej, pappa.
Jag går inte förrän jag har hittat skatten.
Jag känner att jag börjar närma mig.
Jag är väldigt nära.
Okej, min son.
Vi ses imorgon. Lycka till.
Ge mig den.
...om han skulle hitta den.
Vilken tragedi!
Vi ska be för honom.
Sluta, min son!
Snälla!
Vi kan inte hjälpa honom längre.
Var hälsad du Maria full av nåd.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt...
Heliga Maria, Guds Moder, bed för oss syndare...
Gud, ge honom evinnerlig vila och låt evigt ljus lysa över honom.
Må vår Pancho, och de andra i skärselden, för evigt vila i frid.
- Amen. - Hördu, Ambrosio...
Är det inte lite magstarkt att dödförklara honom?
- Vår son lever. - Vi har ju inte dödförklarat honom.
Men precis som Antonius av Padua, är Pancho besatt av djävulen.
Det är upp till oss att rädda hans själ.
Doktorn sa att det fortfarande finns hopp.
Dolores, 20 dagar och nätter,
utan varken mat eller sömn grävandes det där helveteshålet...
Och ytterligare tio dagar liggandes som Simon Ivraren.
Tror du verkligen att han kommer att vakna?
Ett mirakel, då? Du om någon borde tro på sådana.
Rosendo, var inte naiv.
Gud sänder mirakel till goda människor. I den här familjen
kanske bara ett av alla barn skonas från helvetet.
Håll truten, din olycksfågel.
Herregud, vilken tragedi.
Varför hände det här oss?
Snälla, gud...
...skänk oss ett mirakel.
Jag ger mig av.
Jag ger mig av och åker hem till min familj.
Det är ett mirakel!
- Ett mirakel! - Prisa Gud.
Skydda honom, Jesus.
- Adjö, bror. - Gud välsigne dig.
Tack för allt. Ni är en bra man.
Hälsa din familj. Vi ses på bröllopet.
Förlåt att jag sviker er och mrs Mari.
Jag har frågat min syster om hon kan hjälpa er.
Oroa dig inte. Vi löser det.
Gud hjälpe dig och skyddar dig.
Berätta för Mari om miraklet, så att hon tänker om.
"Sotvalstaren kommer att återvända..."
Pancho.
Om du är i stan och känner dig ledsen, ring mig.
Min själsfrände.
Jag önskar dig lycka. Jag hoppas att du kan bygga upp ditt liv igen.
Pancho.
Tack för att du dödade Lupe för min skull.
Det här är allt jag kunde hitta av dina saker.
Jag älskar dig och jag kommer att sakna dig.
Hälsa mina syskonbarn.
Jag ger mig äntligen av, farmor.
Jag antar att du är glad att bli av med överklassen.
Jag kanske vann striden,
men jag har förlorat kriget.
Bara för idag, låt oss begrava stridsyxan och ge mig en kyss,
för jag är säker på att vi inte ses igen.
Hej då, farmor.
Gud välsigne dig.
Var inte ond på oss.
Kom snart tillbaka.
Oroa dig inte, mamma. Allt är förlåtet.
Hej då, pappa.
Jag önskar dig all lycka.
Jag hoppas att ni förlåter mig en dag.
Vad finns det att förlåta?
Vi är välsignade som har en sådan god son som du.
Jag lovar dig att även om det kostar mig livet,
ger jag inte upp förrän jag hittar din skatt.
Även om det tar en evighet.
En evighet!
Hej då, pappa.
Hej då, ungar!
Hej då, ungar.
Hej då!
Hej då.
Lycka till.
Pancho.
Ofantlig hemlängtan
Invaderar mina tankar
Jävla farfar.
Jag kommer alltid att undra om ni gjorde det här med flit,
eller om det bara var otur som förstörde våra liv.
Men eftersom jag kände er så väl,
är jag säker på att inget av det här bara var tillfälligheter.
Var ni än är,
skrattar ni säkert läppen av er när ni ser hur våra liv rasar samman.
För att hedra ert minne,
och för att ge er något bättre än en gravsten,
ska jag göra något som kommer att göra er stolt.
Något ni aldrig glömmer, farfar.
Vad är det här, Pancho?
Ska du åka utan att säga adjö?
Ja, det är dags att åka, förhoppningsvis för gott.
Hittade du något?
Nej.
Vad synd, men det gläder mig att du slutat med galenskapen,
och tagit ditt förnuft till fånga.
Titta.
Här är en kopia av kontraktet, attesterat av notarien,
om du vill titta igenom det.
Det behövs inte.
Jag vill bara be dig att inte vara för hård mot min familj.
Vem tar du mig för?
Pascuala är min mamma.
Din far och jag delar blodsband.
Och jag älskar dina syskon.
- Ha det fint, polisbefälet. - Hej då, Pancho!
Då tar vi farväl. Ta hand om min familj.
Oroa dig inte för det.
De fattigas välmående är regeringens prioritet.
Som tur är, befinner sig vår familj på rätt sida historien.
De är en del av den ädla, kloka massan.
Lycka till.
Okej.
- Gudfar. - Ja?
Ta inte det här på fel sätt,
men av någon anledning påminner den här regeringen mycket om den förra.
Alltså...
Förbannade, bortskämda snobb.
Nationen kommer att sätta honom på plats.
Nu åker vi hem till familjen och säger åt dem ge sig av omedelbart.
- Visst, pappa. - Nu åker vi.
Hallå, pappa.
Lunchen är klar. Ska vi vänta, eller börja utan er?
Vi går hem, min son.
Hittade ni något?
Nej.
Om vi fortsätter att gräva,
kommer vi att komma till Kina.
Nu går vi.
Försiktigt.
Lata, förbannade oduglingar.
- Pappa. - För helvete.
God morgon, mamma.
Är det allt som finns kvar?
De andra har i alla fall ätit, för vi har inget kvar till imorgon.
Mr Rosendo, jag kan gå och leta kaktus som ni kan äta.
Okej, då.
Fan ta dig tusenfalt, Francisco Reyes!
Allt det här är ditt fel.
Bäst för dig att du ruttnar i helvetet.
Jag hoppas att ditt usla barnbarn Pancho snart gör dig sällskap.
Nu räcker det, mamma.
Vad tjänar det till att grina?
Mr Rosendo, kom fort! Nu ligger vi risigt till!
Snabba på! Vi alla är på väg till helvetet.
Polisen är här.
Det måste vara Regino som ska försöka vräka oss.
Mamma, ge mig pistolen.
Den jäveln.
Farbror Rosendo!
Ge upp frivilligt!
Kom igen, ungar. Nu konfronterar vi den jäveln.
Ge upp frivilligt!
Vi har ett domstolsbeslut om omedelbar vräkning!
Du är en idiot.
Ni tvingas döda oss allihop, innan din tölp till pappa får vårt hus.
Evakuera egendomen!
Annars tar vi till andra åtgärder.
Jag upprepar!
Lämna frivilligt, annars sätter jag in polisstyrkan.
Var inte dum, Rosendo!
Utsätt inte din familj för fara.
Evakuera huset omedelbart,
annars skickar jag in polis och river hela huset.
- Dra åt helvete! - Åh, nej!
POLIS
Framåt!
De jävlarna.
Jävla idiot!
Släpp mig!
Ut härifrån, era jävlar!
Skitstövlar!
Fan ta dig, Regino!
Jag svär på pappas minne att det här inte är över.
Förr eller senare, får du och förrädaren Pancho,
betala för den här skiten.
Kom igen, min son.
Allt är äntligen vårt.
Nu sätter vi igång.
Prisa Herren!
Det är skatten som borgmästaren letade efter.
Den var mitt framför näsan på oss.
Jag meddelar mr Reyes.
Mr Reyes.
Goda nyheter.
Följ med mig.
Vi har hittat det ni letade efter.
Tack så mycket, mister!
Jag visste att Panchos skatt skulle dyka upp förr eller senare.
Er brorson var väldigt nära att hitta den.
Han var bara en halvmeter ifrån.
Vissa människor är födda med otur.
Jag håller med.
Jag har ännu bättre nyheter.
Kan det bli bättre än så här?
Titta vad din brorson nästan hittade.
En guldåder i Esperanza-gruvan.
Rosendo hade rätt hela tiden.
Det är en av de största ådrorna som någonsin påträffats.
Prisa Herren.
Kära Rosendo och Pancho!
Gud välsigne er!
Ursäkta mig, borgmästaren. Jag har även tråkiga nyheter.
Vadå?
Ni glömmer att ni skivit på kontrakt med oss.
Allt det här är vårt.
Nej!
Jag har inte skrivit på något!
- Guldet är mitt. - Jag beklagar.
Jag är ledsen, sir. Men sådan är lagen.
- Nej. - Ni skrev på kontraktet.
Jag tänker överklaga.
Guldet är mitt!
Det är mitt, bara mitt!
Jävla mexikaner, alltid samma skit.
Alex, ring en ambulans.
Det verkar som om borgmästaren får en hjärtattack.
Hur länge tänker de hålla oss inlåsta här?
Det har gått över två månader.
Vem vet, Lola.
Jag antar att Regino och Reginito har glömt oss.
Vi kanske får stanna här för alltid.
Sluta gnälla.
Vi får åtminstone tre måltider om dagen.
Okej, familjen.
Hämta era saker, ni är fria.
- Prisa Herren. - Hördu!
Varför har din usla pappa hållit oss inlåsta så länge?
Var inte respektlös mot mig
och tala inte illa om min far.
Hans tillstånd är kritiskt.
De har utsett mig till tillfällig borgmästare.
Så skynda er på,
innan jag ändrar mig och lägger på två månader till.
Nej.
Vad är det med dig, Ambrosio? Var har du din dräkt?
Jag hörde Guds röst igen, som när jag var barn.
Han sa: "Kyrkan i Rom är förstörd.
Bibeln har alltid haft svaret.
Jesus Kristus är vår frälsare."
Apokalypsen är nära, så ta den här möjligheten
som beviljats av vår nya borgmästare
och gå mot ljuset innan han ändrar sig, era syndare!
Ut!
Jag har sagt det förut,
men den här familjen är värre än pesten.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET GRUVDRIFT
PRIVAT EGENDOM - ÖVERTRÄDELSE BEIVRAS
Här.
Titta, pappa. Du hade rätt.
Farfars gruva var ett berg av guld.
Vad ska vi göra nu?
Stackars Mexiko.
Så långt från Gud, och så nära Förenta staterna.
Fan ta dig, Pancho Reyes!
Vi har inget hus, inga drömmar, inget hopp.
Samtidigt lever den jäveln som en kung!
Francisco Reyes.
Ni efterfrågas på direktörens kontor.
Francisco Reyes.
Får jag gå?
Gå till direktörens kontor.
Kom in.
Kom in, Pancho. Kom in.
God eftermiddag.
God eftermiddag, Norma.
Norma har sagt att du har försökt att få till ett möte med mig. Vad är det?
Först och främst, tack för att du gick med på att träffa mig.
Jag är också tacksam att jag får möjlighet att fortsätta jobba här.
Tacka inte mig, tacka Norma. Hon grävde äntligen upp sin skatt
och övertygade mig att inte avskeda dig.
Tack, Norma.
Är det allt?
Nej, jag ville också fråga
om det finns chans att jag kan få tillbaka mitt gamla jobb?
Kom inte med sådant skitsnack.
Var tacksam att jag inte gav dig sparken, som du förtjänade.
När du bara stack från ditt jobb, förtjänade du mitt skoavtryck på arslet.
Som tur var sålde jag företaget till några jävla gringos.
De bestämmer vad de ska göra med dig.
Kan ni rekommendera mig till amerikanerna?
Be din jävla mamma att rekommendera dig.
Eller den där rödingen till president, som ni fattiga älskar så.
Tur att jag emigrerar innan han fördärvar landet
och förvandlar det till Kuba eller Venezuela.
Om det var allt, kan du dra åt helvete.
Varken amerikanerna eller jag betalar dig för att stå still.
Tack för möjligheten.
Tack, Norma.
Inga problem.
Herre jösses.
Skyll inte på grisen, skyll på dem som matar den.
Läget? Ser du vad det blev av dig?
Sa jag inte det?
- Upp som en sol, ner som en pannkaka. - Va?
- Va?
- Dra åt helvete! - Ta dig i arslet!
FÖR ALLAS BÄSTA, DE FATTIGA FÖRST
VI BLIR FLER VARJE DAG!
FÖR EVIGT OCH ALLTID AMLO PRESIDENT 2024-2030
Hej, familjen. Jag är hemma.
Pancho, vad bra att du är hemma.
En del av taket rasade, och vi har en ny läcka.
Hur gick det?
Inte så bra.
Jag träffade mr Jaime,
men han nobbade mig.
Jaja, sånt är livet.
- Jag har en överraskning. Visst, ungar? - Ja.
Surprise!
Läget, Pancho? Varför dröjde du så?
Du har väl inget emot att vi gör oss hemmastadda.
Vi flyttar in hos er.
- Nej. - Gudskelov att du tog dig hem helskinnad.
Skål, Pancho.
Ta en tequila för att välkomna din familj.
Ser du, Pancho.
Jag sa ju att du inte skulle bli av med oss.
Var ingen snobb, kom och fira med din familj.
Ditt misslyckande är vår lycka.
Skål för det! Länge leve Mexiko, era jävlar!
Länge leve Mexiko!
- Nej... Min familj. - Pancho.
- För fan, Pancho! Vakna. - Åh, herregud.
Mardrömmar igen?
Det här var den värsta drömmen hittills.
Jag har sagt det så många gånger.
Du måste gå till läkaren, det är inte normalt.
Sluta stöka och låt mig sova. Jag är så bakfull.
Oj.
Pancho, snälla. Var inte så hänsynslös!
Du är så högljudd, vi försöker sova.
För helsike.
Undertexter: Jenny Johansson