Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Te iubesc prea mult ca să te mint.
Uite,
lasă-mă să am eu grijă de tine în felul meu
și o să vezi că o să fie bine.
Gata, nu plânge,
ai să vezi ce faină te fac.
Bună ziua. Ușor, că acolo încă n-am asfaltat.
- Bună ziua. - Ați furat mireasa.
N-am furat-o, că încă n-am făcut nunta.
- Ramon. - Mircea Tulipan, regizor și producător.
Am venit de la București să facem o filmare aici
și am avut probleme cu locația.
Via asta frumoasă e a ta?
Păi a cui să fie? E-a mea.
Bag de seamă că-i cam supărată miresica, și-a aprins o țigară.
Zi, ne faci un preț?
Ce preț?
Să facem nunta aici.
Păi, cum să iau eu bani de la tineri însurăței?
Ajut și eu cu ce pot.
- Dar nu fuma c-o să faci copii slăbuți. - Dar nu vreau să fac copii.
- Zi, ne ajuți? - Da.
- Haideți, mă!
Să acoperiți toată povestea asta. Nu vreau s-o văd.
Acoperiți toată povestea aia, vă rog.
Stai, mă!
Să luați din partea asta...
Hai că te ajut.
Stop! Bun. Trecem la următorul cadru.
Alina...
Alina, e foarte bine,
dar aș vrea la următorul cadru să fii mai tristă,
să simt că-ți vine să plângi.
Băi, imaginează-ți că n-o să mai vezi niciodată locul ăsta.
Păi de ce să nu-l vadă?
Că poate să vină oricând cu ginerică aici, casa e mare...
Băi, Ramon, băi, sunt treaz de la patru dimineața.
Te rog ca pe Dumnezeu, clientul e nemulțumit.
Dacă nu-mi iese filmarea asta, e rău!
De ce să fie rău? E zi de sărbătoare.
Când mă uit la ginerică și la mireasă, îmi trece orice necaz.
Ramon...
- Băi, mirele e foarte supărat. - De ce?
Prietenul lui cel mai bun,
care trebuia să fie cavaler de onoare, n-a venit.
Aoleu.
Vrei să fii tu cavalerul de onoare?
Eu?
Da, e o onoare să fii cavaler de onoare, că onoare ca asta...
Da, dar fii atent.
Trebuie să nu scoți niciun sunet.
De ce?
Prietenul lui, care trebuia să vină, e surdomut.
Și dacă ginerele aude sunete în jurul lui,
își aduce aminte că n-a venit prietenul.
Deci, mut.
Mut.
- Mut. - Mut.
Mișu! Schimbă-l și dă-i hainele lui Ramon!
Și nu te miști.
- Mișu, du-te și adu-o pe Ana la cadru. - Imediat.
Alina, am vorbit cu clientul,
a zis că vrea să schimbăm ultima replică.
O să spui: „Da, te voi iubi o eternitate”.
Ce, mă? Nu mai zic: „Te voi iubi mereu”?
Hai, mă, Mircea, mama mă-sii,
ți-am zis că am nevoie de text cu o zi înainte,
că nu pot să învăț atât de repede!
- Alina! - Ce naiba!
Mișu, te rog, adu-o pe Ana la cadru.
Să vină Ana la cadru!
Ana!
Ana, îmi cer mii de scuze că am întârziat.
Bun. Ne vom grăbi. Fii atentă ce urmează.
Alina va spune replica ei...
Replica mea?
Replica ta...
Da? O să arunce buchetul, tu îl prinzi, toată lumea se bucură, hop-și-așa,
am dat stop și-am plecat acasă.
Gata, hai, motor toată lumea!
- Motor... Camera A... Camera B. - Doi tras trei.
Mark!
Motor! Și acțiune!
Te voi iubi toată viața.
Nu!
- O eternitate! Atâta trebuie să spui. - Pot.
- Te voi iubi oricând. - Nu!
- Întotdeauna! - Nu!
Doi tras zece.
- Acțiune! - Mereu.
Acțiune!
- Doi douăzeci și unu! - Motor!
Doi douăzeci și nouă!
Je t'aime.
- Buchetul. - Buchetul.
Te rog eu frumos, citește.
Da, te voi iubi o eternitate.
La el.
Doi treizeci și unu!
Acțiune!
Da,
te voi iubi o eternitate.
Stop! Am terminat!
Vă rog, o poză pentru continuitate.
Mai aproape.
Bun.
Pentru tine.
Băieți!
Mă însor.
Ceapă,
îs eu beat sau o zis că se-nsoară?
Una n-o exclude pe cealaltă.
Și dac-o zis, ce? O zis.
- Cu cine te-nsori tu, mă? - Păi cu o fată, cu cine?
Ia, mă!
- O cheamă Ana. - Ana?
Da. E de la București.
Dar tu nu poți merge la București, mă, că acolo e periculos.
Drept îi, Ceapă?
Aici nu te pot contrazice,
e trafic, ai mașini, ai troleibuze, ai tramvaie, ai avioane, ai metrou...
E poluare, nu poți respira!
La București e și cutremure, îți cade blocurile-n cap!
- Drept îi, Ceapă? - Drept, drept...
Nici oamenii nu-s de omenie. Mai mult leneși și bețivi.
- Drept îi, Ceapă? - Drept.
Dar ăia care-s bețivi nu-s leneși, că au bani de băutură,
iar ăia care-s bețivi, nu-s leneși, că au bani de băutură.
Stați, mă, că eu n-am nicio treabă nici cu leneșii, nici cu bețivii,
eu am treabă cu tată-su,
care-i om de treabă, și mă duc la el să-i cer fata.
Ramon, dacă ți s-o făcut de însurătoare,
mai bine cauți o fată la noi în sat sau de primprejur.
Drept îi, Ceapă?
Nu, Litră, că eu nu știu intensitatea sentimentelor lui Ramon.
Și unde stai tu la București, mă, Ramoane, mă?
Păi tu știi cât e acolo o cameră de hotel, mă, Ramoane, mă?
E cât recolta ta pe cinci ani. Drept îi, Ceapă?
Da, dacă-i hotel cu stele, da.
Dacă-i fără stele, e mai ieftin un pic.
Stai, mă, că n-am nicio treabă. Uite. Am o carte poștală de la văru-meu,
care și-a petrecut toate vacanțele cu mine, când era mic, la țară.
Acuma mă duc eu să stau la el. Uite, am adresa aici, pe spate.
Și cu via ce faci?
O lași singură?
Nelucrată?
A nimănui, Ramoane?
Mă, eu...
am vorbit cu ea,
i-am spus că mă-ntorc repede.
Uite, poimâine mă întorc.
Tu lași strugurele pentru o muiere, Ramoane?
Femeia-i perversă. Strugurele e cinstit. Drept îi, Ceapă?
Aicea avem două silogisme.
Cherchez la femme și In vino veritas.
Bun. Și atunci ce să fac, Ceapă?
Du-te după ea.
- Să mă duc? - Indubitabil.
Ni, mă! Uite ce-i la București.
...lucrări celebre, însă vedetă va fi tabloul „Sticla de vin”.
Masterpiece din arta abstractă expus în premieră la București.
Expoziția face parte dintr-un mai amplu schimb cultural România-Spania
și va fi deschisă publicului timp de două luni.
Păi dacă aia e sticlă de vin, eu sunt Nadia Comăneci!
Unde-i sticla? Unde-i vinul? Drept îi, Ceapă?
Bă, Litră, prostane, ăla-i un tablou suprarealist, mă!
Tu știi ce-i aia?
Ce-i?
Suprarealist e când nu se poate așa ceva.
Dar dacă nu se poate, asta nu înseamnă că nu e, nu?
- Adică sticla asta de vin îi? - Îi.
Și se poate bea, da? Deci, eu propun așa.
Noi să bem pentru însurătoarea lui Ramon,
care nu se poate, dar asta nu înseamnă că nu e.
Drept.
Nu, nu turna plin!
Ce faci? Că noi împărțim totul în mod egal. Așa facem noi.
Amu-i o excepție pe caz de însurătoare.
- Pentru Ramon! - Pentru Ramon!
Ramoane!
Ce frumos ești!
Așa, da!
O să găsești și tu o fată pentru tine!
Păi mi-am găsit deja.
Plec la București!
Mergeți la București?
Bă!
Băi! Alo!
Ce naiba faci, mă?
Unde suntem?
- La București! - Scuze.
Dă-te jos.
- Mă, dă-te jos. - Iartă-mă!
Am visat. Mulțumesc.
Țărane!
Iartă-mă.
Boss, dă-mi și mie un ban, boss, să-mi iau și eu o pâine.
- Ce? - Dă-mi și mie un ban să-mi iau o pâine.
- Ceva, o cafea... - Dar de ce nu mergi la muncă?
Ce-ai, mă, ai luat aurolac? Ai de capul meu!
Domnule dragă, iertați-mă.
Domnule dragă, aș vrea să știu și eu unde este adresa asta, dacă...
Uitați, strada Speranței nr. 7.
Prietene, uite pentru o cafea.
Da. Uitați, strada Speranței nr. 70...
Ne pare rău, trebuie să plecăm.
Domnule dra...
Băi, nu...
Nu vă supărați, știți cumva unde este strada Speranței?
- După parc. - După parc...
După parc.
Bună ziua.
Emilian e acasă?
Bună încercare.
Eu sunt vărul lui. Văr de-al doilea, da' bun.
Că lelea Nica a avut o fată și fata aia l-a făcut pe Emilian.
Și noi suntem veri de-al doilea, da' buni.
Dar nu ți-a povestit nimic de mine?
Că toate vacanțele cu mine și le-a făcut, la țară.
Eu l-am învățat că, dacă se taie la deget,
să facă pipi pe rană ca să nu se infecteze.
Mic, îndesat, îmbrăcat aiurea...
- Cum ai zis că te cheamă? - Ramon.
Ramon. Nici mai mult, nici mai puțin.
Nu știu. Ar putea fi un șarlatan, ar putea fi cine spune că e.
Nu, sunt eu, Ramon.
Stai puțin.
Ți-am trimis.
Bine.
Intră.
Emilian e încă la serviciu, o să vină imediat.
Și v-ați căsătorit la biserică sau doar la primărie?
Nici una, nici alta, nu e genul nostru.
Mă gândeam eu că nu face vărul Emilian nuntă
fără să mă cheme pe mine și pe lelea Nica.
Uite. Asta e pentru el,
din strugurele de anul trecut.
Asta e pentru tine.
Uite, Ramon, nu vreau să...
Slană de porc, tăiat de mine, crescut de mine...
...tăiat de mine, crescut de mine...
...crescut de mine...
...de porc, tăiat de mine, crescut de mine...
Știi ce bine mă înțelegeam cu el? Îl chema Aurel.
Tu, fată!
Mă, fată, trezește-te!
Ai stat acolo-n cap și ți-a intrat sângele-n cap.
Fată, ți-aș da o palmă, dar ești atât de slabă...
Mă! Mă, fată, trezește-te!
Trezește-te, fată!
Mă, fată!
Gata, trezește-te!
- Ramon? - Da.
Ce faci?
Nimic! Nimic n-am făcut!
Nimic!
Gărgăriță! Gărgăriță, ești bine?
Stătea acolo, în cap, și i-a intrat sângele-n cap.
Deschide ochișorii!
Dar nu i-am făcut nimic.
Deschide ochișorii... bravo. Așa. Gata.
- Văru'... - Ce i-ai făcut?
Eu nu i-am făcut nimica. Noi doar am stat de vorbă.
- Te omor! - Atâta tot.
Stăteam de vorbă cu ea.
Am zis că, atunci când o să faceți nunta, o să mă chemați la nuntă.
Ce nuntă?
Uite, ți-am adus vin, ți-am adus slană... Uite, slană!
Dintr-aia proaspătă!
Acum două săptămâni am tăiat porcul! Ia uite ce bine miroase! Uită-te!
Ce-ai făcut?
- Ce-am făcut? - Gărgărița e vegană.
Îi ce?
Vegană. Nu mănâncă ființe și nimic din ce provine de la animale.
Aoleu, e așa bolnavă?
Deschide ochișorii! Deschide ochișorii ăștia de pisicuță.
Krishnamurti?
Krishnamurti!
Miroși a cadavru!
Krishnamurti!
Ai mâncat carne, de-aia ești isteric! Ramon!
Ce-am făcut?
Era proaspătă carnea!
Ia asta, gărgăriță, c-o să te liniștească.
Gata... Dă să pup.
- Ești mai bine, gărgăriță? - Mai bine.
Înțeleg că l-ai cunoscut deja pe văru-meu Ramon
și nu în cele mai bune circumstanțe, îmi pare rău.
Da. Ne-am cunoscut și am stat de vorbă cu gărgărița până acum.
O cheamă Gabriela.
Pe gărgărița?
Doamne, dar ce mă bucur!
Am crezut că și-au bătut joc părinții ei de ea și i-au dat nume de goangă.
Da' Gabriela-i fain.
E faină fata.
Vere, eu am venit să mă-nsor.
Mi-am găsit o fată, o cheamă Ana.
Te-nsori?
Ar fi vremea, nu?
De asta-am venit, ca s-o cer de la tată-su.
După aia, mă duc acasă, organizez nunta,
am butoiul ăla mare de vin, tai cinci porci...
Ți-am zis că Gabriela e vegană, nu suportă să audă de animale sacrificate.
Da, dar ție îți plăcea porcul... chiar tu mâncai urechea de la porc...
chiar tu tăiai cu cuțitul...
Îmi pare rău!
Iartă-mă.
Uite, dacă nu vrea la nuntă sarmale,
îi punem doar așa, niște varză pe pâine.
Nu ți-am arătat-o pe Ana!
Nu, nu, nu!
N-am nici cea mai vagă idee cum a ajuns fata aia în aceeași poză cu tine.
- Păi eram la... - Nu, nu, nu!
N-o să te întreb, nu,
că am o vagă senzație
că explicația ta o să depășească cu mult capacitatea mea de înțelegere.
Da? Stai liniștit, că-ți dau eu bani de bilet
și apoi, dacă nu te superi,
aș vrea să ne vedem fiecare de viețile noastre
fără să ne mai intersectăm.
Vere,
eu habar n-am despre ce vorbești tu acuma.
Despre ce vorbesc eu acuma este că neam de neamul tău
n-o să pupe vreodată femeie ca aia din poză.
Și despre ce mai vorbesc este că acum o să mergem la gară,
că mi-ai făcut deja destul deranj.
- Dar n-am făcut nimic. - Nu...
- N-am fost... - Nu...
Poate că ți se pare nenatural,
dat fiind că mi-am făcut toate vacanțele la voi în I-IV,
dar...
pe vremea aia, păreai un copil normal...
care părea că va ajunge un adult sănătos la cap,
dar e clar că undeva s-a produs o mutație...
și am ajuns în situația de față.
Vezi la mașini.
Pup-o pe gărgărița și să mă ierte.
Uite ce îndrăgostită e! Săraca!
- Eu am venit să mă-nsor. - Te-nsori?
Neam de neamul tău n-o să pupe femeie ca aia din poză.
Mic, îndesat, îmbrăcat aiurea.
Cu via ce faci? O lași singură?
Tu lași strugurele pentru o muiere, Ramon?
Și ce să fac?
Să mă însor sau să nu mă însor?
Indubitabil, Ramon!
Pardon. Scuze.
Bună ziua.
Domnule dragă, eu știu că Bucureștiul e mare
și nu se cunoaște toată lumea cu toată lumea, da'...
O cunoști pe fata asta? O cheamă Ana și vreau să mă însor cu ea.
Ia stai puțin.
Asta nu e... stai, nu-mi zice.
N-o cheamă Ana?
Ba da.
Și-am venit s-o cer de la tată-su.
Păi eu mă știu bine, mă, cu tată-su...
Stă aici, lângă mine, e vecin.
Dar tu ești om serios?
Ai și tu ceva pus deoparte? Că fata e frumoasă, vorba aia.
Normal că am.
Păi am viță de vie cum n-au ăștia pe toate satele.
Și am și porci, am și vacă... Uite, cât toată mașina aia.
Păi atunci ce să mai și zic? A dat norocul peste Anișoara.
Hai să te duc s-o ceri. Urcă!
Bă, da' fain e Bucureștiul!
- Da' nu pică clădiri aici, nu? - Nu e.
- Pică? - Nu pică.
Cum să pice?
Și aerul e bun.
Ne-am cunoscut la mine în vie, în Struguracu de Sus,
că de-acolo am venit eu acuma.
Și acuma am venit s-o cer la tată-su, că tată-su nu era acolo.
Că așa mi-au zis prietenii: „Du-te la tată-su s-o ceri.”
Că noi suntem patru prieteni tare buni.
Îi Litră, îi Lungu, îi Ceapă, și noi împărțim tot.
Da' tot.
Așa am făcut de mici.
Păi ce, am ajuns?
Hai, scoate tot ce-ai pe tine.
Ce tot vorbești, domnule?
Ia dă-te, mă, jos!
Unde, aici?
Dă banii încoa'!
Să nu-mi spui că dumneata ești hoț.
Scoate, mă, ce-ai pe tine, nu mai beli ochii ăia la mine, tu n-auzi?
Dom'le, dar... mai mare rușinea, dom'le.
Comisar șef Angela Niculescu.
Vă aflați în spațiul public și vă faceți vinovat
de ultraj contra bunelor moravuri.
Vă rog să ne urmați la secție.
Hai. Îl luăm.
Alo, băiatu'! Hai sus!
Alo, fă la stânga, pe ușă!
Așa, deci domnul...
- Ramona? - Ramon. A-ul e mut.
Scrie cu A mut.
- Cu domiciliul la Struguracu... - De sus.
Struguracu. Așa.
Avem una bucată carte de identitate,
Una bucată carte poștală, una bucată...
„Da, te voi iubi o eternitate.”
Și mai am banii ăștia, că n-au căutat în șosetă.
Pune, pune...
Așa... Și una bucată...
Mamă!
Costele...
Adică tu vrei să credem că asta e fata cu care vrei să te căsătorești, bă?
Da, și am venit s-o cer de la tată-su.
Uite ce bine le stă!
Acum trei zile, a fost ziua mea de naștere.
La mulți ani!
Mulțumesc.
Și-am dat și eu o bere la colegi, pentru că așa e frumos.
Și colegii, pentru că mă simpatizează și pentru că așa e frumos,
mi-au făcut și ei o surpriză.
Vrei s-o vezi?
Da.
Nu?
Ia uite.
Numai că eu, spre deosebire de tine, n-am dat fuga la Hollywood
s-o caut pe mă-sa lui Brad Pitt să-i zic: „Sărut-mâna, mamă soacră.”
Păi de ce, că e fain băiatul. V-ați potrivi.
Dați-i niște haine.
Hai, mă, să te-mbraci.
Și semnătura mea... ce presupune asta?
Că răspundeți de acțiunile lui.
Vedeți bine că domnul nu funcționează la capacitatea de adult.
Și dacă nu semnez?
Dacă se dovedește că este în deplinătatea facultăților,
închisoare de la trei luni la doi ani.
Dacă se dovedește că nu este în deplinătatea facultăților,
internare pentru tratament.
De dumneavoastră depinde.
Semnați?
Bună, văru'!
În noaptea asta, dormi la mine.
Dar, mâine-dimineață, te duc la gară
și, de data asta, chiar o să te urci în tren.
Nu plec de acolo până nu văd trenul ieșind din gară.
Văru', eu nu mă sui în niciun tren. Eu vreau s-o găsesc pe fata asta.
- Vreau să mă duc la tată-su s-o cer. - Fata asta nu există. Ai visat-o.
Cum s-o visez, văru'? Și atunci asta ce e?
O să-ți zic ce a zis țăranul francez când a văzut girafa.
„Așa ceva nu există.”
Ce girafă?
Mâine-dimineață, te duc la tren.
Și, te rog frumos, în seara asta,
să nu mai zici ceva de animale măcelărite,
că nu vreau s-o văd iar pe gărgărița leșinată pe parchet.
Pentru că e vărul meu, de-aia...
Ce voiai, să-l las să doarmă pe ciment la secție, ca un homeless?
Nu e problema mea unde doarme. Era să mor din cauza lui.
Și ce voiai să fac, gărgăriță?
Să-i las să-l ducă la spitalul de nebuni? Să-l bage la închisoare?
- E vărul meu! - De-al doilea!
În I-IV, mi-am făcut toate vacanțele la el...
și n-a pus în viața lui piciorul afară din comuna aia.
Nu crezi că-i sunt un pic dator?
E un criminal! Tipul ucide animale!
Și le și mănâncă!
Ramon?
Astea sunt bune, mă.
Ce faci, bă, aici? Alo! Băi!
Pleacă, bă, de-aici, că asta e banca mea! Dispari de-aici!
- Cu mine vorbești? - Păi cu cine să vorbesc?
Pleacă de-aici, n-auzi?
Scuze, n-am știut.
Am crezut că dacă e în drum e pentru toată lumea, dar iartă-mă.
Ai crezut prost.
După 12 noaptea, nu e pentru toată lumea.
După 12 noaptea, e pe persoană fizică.
Scuză-mă, iartă-mă, n-am...
Stai jos.
Pot?
Stai, mă, jos, n-auzi?
Mulțam.
Ia. Ți-e sete?
Ce-i?
Ce dracu' să fie? E vin, ce să fie?
Da' nu prea e de soi bun.
Ce-ai zis, mă?
Bă, da' ce figuri ai pe tine, bă, băiatule...
Zici că numai vin de viță nobilă ai băut la viața ta!
Păi am cam băut, că eu am vie.
Ia dă, mă, vinu'-ncoa.
- Ce-are vinul ăsta? - E... păi...
Ia uite, e foarte bun, ce nu-i bun?
Țărane, de ce te-ai ridicat?
A apărut Ana.
Cine-i Ana?
Păi și ce dacă a apărut?
Mă însor cu ea.
De ce râde toată lumea de mine?
Cu însurătoarea nu-i de glumă.
De-asta am și venit în București, ca să mă duc la tată-su s-o cer.
Îi faină?
Dar să știi că asta nu-i o fată adevărată.
- Cum să nu fie adevărată? Uite-o. - Nu e, țărane, nu e.
E un desen, o imagine care mișcă, atâta tot.
Nu e o femeie ca orice femeie, înțelegi?
Nu știu, să mănânce un copan de pui, să-i rămână între dinți...
Adică, nu știu, n-a văzut-o nimeni pe fata asta, n-a cunoscut-o nimeni.
Păi uită-te.
Mamă, tu te-ai pozat cu bunesa?
Bă, tu nu ești prost deloc.
Dacă te duce omul la gară, te sui în tren, nu?
Dar ce-aveți, mă? Toți vreți să mă suiți în tren?
Nu mă sui în niciun tren! Eu am venit s-o cer de la tată-su.
Și după aia mă sui în ce vreți voi. Dar cu ea!
- Țărane, unde ai făcut poza asta? - A fost o nuntă la mine-n vie.
Ea era prietenă cu mireasa și eu eram prieten cu mirele.
Eram surdomut, că de-aia n-am putut s-o cer.
Cum dracu' erai surdo-mut și acum vorbești?
Nu. Am fost surdo-mut la nuntă, că așa m-a rugat socrul mic. Da!
Și nici Ana nu știe că m-am prefăcut.
Îți dai seama că, dacă ea s-a îndrăgostit de mine când eram surdo-mut,
păi când o să afle că eu și vorbesc...
o să pice pe spate.
Și mâine-dimineață...
mă duc s-o caut.
Stai, cum adică te duci s-o cauți?
Tu n-ai adresa lu' tata lu' bunesa?
Nu ți-am spus că eram surdo-mut la nuntă și n-am putut s-o cer?
Țărane, fii atent cum facem.
Eu te ajut s-o găsești pe bunesă, și-mi zici ce-mi iese la treaba asta.
Adică ce-mi dai dacă ți-o găsesc?
Dar de ce-ai vrea tu să mă ajuți?
Bine, țărane, eu ți-am propus, acum...
Îți dau un porc.
Un butoi mare de vin. De-ăla bun.
Gogonele ai?
Îți plac gogonelele?
Sunt fiartă pe gogonele.
Păi, se vede, că ai și ochii ca gogonelele.
Țărane, hai să batem palma până nu mă răzgândesc.
- Dar cum te cheamă pe tine? - N-ai, mă, tu treabă!
- Pe tine? - Ramon.
- Ramon? - Ramon.
Și mămica tare mult a vrut să aibă o fată și s-o cheme Ramona.
Dar că era slăbuță, că așa era felul ei, mai slăbuță.
Și la naștere s-a prăpădit, pentru că eu eram mare.
Am fost mare. Patru kile 680.
Și tăticu' s-a îmbătat de supărare
și s-a dus la primărie să mă declare în certificat,
și când dom' primar l-a întrebat cum să mă cheme, el a zis: „Ramona”.
Și el a zis: „Cum, mă, că e băiat, nu e fată!”
Dar a zis că așa a vrut mămica să mă cheme, Ramona.
Și așa a rămas.
Deci te cheamă Ramona.
Ramon... A-ul e mut, și nici nu se mai vede în certificat.
- Pe-aici? - Hai!
Nea Gilică!
Bre, nea Gilică!
- Cine-i acolo? - Io!
- Io-s, bre! - Aoleu!
Prințesico, tu ești, mă?
Bă, ce m-am speriat.
Să trăiești, nea Gilică.
- Să trăiești. Ce cauți aici la ora asta? - Uite, am venit și eu cu un băiat.
Nu te uita la el, că e mai de la țară așa.
Bă, dar ce seamănă cu Bartoș al nostru. Zici că-s veri.
Sănătate, nea Gilică. Mă cheamă Ramon.
Și? Cu ce te-ajut?
Nea Gilică, mata cunoști mulți actori de-ăștia, și actrițe.
Uite, Ramon vrea să te întrebe de o fată, dacă o cunoști.
A prins drag de ea și nu știe de unde s-o ia. Arată-i, bre, poza.
Mă, de la noi din teatru nu e, asta vă zic sigur.
Dar, de văzut, să știi c-am văzut-o.
Gata, mă, o știu!
Ai văzut?
Da, dom'le, o știu.
A venit la noi în teatru, aici, și a repetat vreo două săptămâni.
- Simpatică... bine crescută... - Nea Gilică... unde-o găsim?
Nu știu. N-am de unde să știu. Nu știu.
Dar pe ea o țin minte că ea
venea de fiecare dată cu o pungă de hârtie cu cafele.
Le lua de-aici, de la cafeneaua asta, de lângă teatru.
Dar chiar, de ce nu mergeți la cafenea, aici, să întrebați? Că ăștia sigur o știu.
Mâine... vă duceți mâine și întrebați.
Nea Gilică, mare boier ești! Mă revanșez.
- Să trăiești. - Dau o bere.
- Mulțam fain, nea Gilică. - Să trăiești și s-o găsești.
- Păi acu' știi unde s-o găsești. - Da.
Mulțam.
Gogonele.
Noapte bună.
- Mă gândesc că... - Știi ce...
- Spune! - Spune!
- Nu, tu. - Zi!
Nu, te rog.
Vrei să vezi Bucureștiul noaptea?
Da.
Auzi, tu știi ce veche e piatra asta?
Zi o cifră.
- Cincizeci. Nu, 100. - O mie și ceva de ani.
Traian și Decebal a construit-o.
Sper că ai auzit de ei.
Normal că am auzit de ei. Au fost strămoșii noștri...
Așa...
Nu se înțelegeau deloc, se certau toată ziua...
Nu e chiar așa. La început, era bine.
Adică, erau așa, cum suntem noi. O ardeau împreună.
„Traiane, vezi că vin la tine”, „Vino, Decebale, că te-aștept”,
ba o berică, ba o șaorma...
Și a făcut o prostie...
- Ce prostie? - A vrut să deschidă un hotel împreună.
Și cică i-a furat muncitorii de i-a stins.
Și după aia s-a certat ca chiorii.
- Auzi? Dar tu de ce stai pe străzi? - Io? Da' nu stau pe străzi! Am casă.
Aici e.
Unde, aici?
Asta e o cabină foto.
Păi aici nu bate vântul.
Și ți-ai făcut vreodată poze?
Da.
Ți-e foame?
Da. Rău.
Ce faci?
- N-ai zis că ți-e foame? - Ba da.
Poftim.
Să trăiești, prințesă.
- Cu drag. - Hai!
- Ce, o cunoști? - Am fost amândouă la orfelinat.
Mai îmi păstrează mâncare din când în când.
Păi și nu plătim?
Ai bani?
Da, am.
Uite.
Dar ce e asta?
Habar n-am. Dar n-arată prea bine.
Uite c-avem mici.
Bună mâncarea, nu?
Când ți-e foame, mănânci aproape orice.
Ți-am zis.
E faină viața.
Pe asta poți s-o mai zici o dată.
E tare faină viața.
Sonia.
Ce?
Mă cheamă Sonia.
Mamă, ce mare e!
E mai mare ca la televizor.
Normal că e. Tu știi ce e sub ea?
Șaormerie, restaurante, stadion, păcănele... tot ce vrei.
Sub asta?
Da.
Și nu putem să intrăm să vedem un pic?
Nu prea se poate.
Dar știu eu un loc.
Uite că le-a explodat cauciucul la băieți.
- Hai să vedem dacă știu să facă roata. - Ce treabă avem noi?
Tu ce treabă ai avut să mă ajuți pe mine?
În viață trebuie să întorci binele primit.
Aveți roată?
- Da. - Și vă descurcați s-o faceți?
Că eu mă pricep.
Lasă, e-n regulă.
Hai că se deschide la cafenea. Hai să întrebăm de fata aia.
Stai că ajungem și acolo, dar să-i ajutăm pe oamenii ăștia.
Aveți roată de rezervă?
Uite, hai că rezolvăm acum.
Hai că-n zece minute suntem gata.
Hai să mergem. c-avem treabă. Hai!
Lasă-l. Lasă-l s-o facă.
Imediat. Stai că termin imediat.
Păi mai trebuia să strâng un șurub!
Și-au plecat și fără să-mi mulțumească.
Hai să mergem.
Și-au uitat și cheia asta.
Hai, mă, repede să intrăm!
- Păi intrăm? - Normal!
- Frumos, nu? - Da.
- Hai la cafenea, că deschide. - Hai.
Pe-aici.
Păi asta e peste zece zile.
Eu nu pot să stau atâta că eu am treabă la vie.
Alo? Alo, de la gaze suntem.
Păi unde umbli dom'le prin vacanțe, că ți s-a spart țeava de gaze,
vrei s-arunci toată strada asta în aer?
Ce vorbești acolo?
Doamnă, vii să descui sau spargem ușa?
Băi, nu speria omul...
Dacă nu veniți, să știți că noi spargem ușa, nu ne jucăm, da?
Ai înțeles?
La șase jumate după-amiază e aici.
'Neața.
Ce dracu' facem până atunci?
Mergem la văru' Emilian.
Ramon unde e?
Am crezut c-a plecat de dimineață, la prima oră, așa cum ai promis.
- Ne primește? - E vărul meu. Trebuie să ne primească.
Nu e la el în cameră.
Sper că n-ai pretenția să plâng c-am scăpat de imbecil.
Eu l-am învățat cum să taie prima găină.
- De ce? - Pentru ciorbă, pentru tocăniță...
Gărgăriță, dar trebuia să plece cu mine.
Trebuia să plece la prima oră, cu mine.
Și ce vrei să fac eu acum?
- Ăla e Ramon? - Deci, de ce e Ramon...
Dă mai tare, că n-aud.
S-a pierdut telecomanda.
- Dar sigur e pe-aici. - Tot înainte.
Ni, mă! Ramon al nostru e la televizor!
Tabloul „Sticla de vin” estimat la 50 de milioane de euro
a fost furat din MNAC, aflat în incinta Palatului Parlamentului.
Compania care a asigurat tabloul oferă o recompensă de 100.000 de euro
pentru informații care pot duce
la identificarea cât mai rapidă a suspecților.
Jaful s-a petrecut azi-noapte...
Poliția verifică filmările surprinse pe camerele de filmare
din incinta Palatului Parlamentului.
Tabloul furat, „Sticla de Vin”,
face parte din cadrul expoziției româno-spaniole,
cu o valoare estimată...
Sună la poliție.
Gărgăriță,
o să mă aresteze.
Am semnat că am grijă de el.
Am... O să mă...
Poliția crede că avem de a face cu niște hoți profesioniști.
El e!
Aoleu, mi-e rău.
Mergem la secție. Mai avem nevoie de o mașină.
- Mai avem nevoie de o mașină. - Mai avem nevoie de o mașină.
Noi suntem de partea binelui.
Hai.
Cred c-au uitat ușa deschisă.
Văru'!
Gărgărița!
Văru'! Ia uite-l!
Nu-i nimeni aici.
Să nu fi mâncat Krishnamurti pisica.
Emilian!
Ia uite!
Ăsta e vinul de care ți-am spus.
- E vreo baie pe-aici? - Da, sus pe scări.
Stai jos.
Gustă.
Marfă.
Mănâncă.
Dle, aterizăm la București peste două ore.
Bine.
- Adu-mi, te rog, un whisky. Mulțumesc. - Desigur.
Hai.
De cât timp ați plănuit împreună cu vărul dumneavoastră jaful?
Doamna polițist, nu l-am văzut pe omul ăsta din clasa a IV-a.
Eu sunt IT-ist, el nici măcar n-are telefon mobil,
ne-am trezit cu el la ușă direct.
Omul ăsta, care n-are nici măcar telefon mobil, Ramon,
a furat un tablou de milioane de euro, care era păzit de o armată de polițiști.
V-a păcălit. Ne-a păcălit. Și uitați-vă unde s-a ajuns.
- Nu! Nu pune mâna pe mine! - Sonia! Liniștește-te, Sonia.
Sunt eu, Ramon.
Gata.
Informații de ultimă oră.
A fost identificată una dintre persoanele
surprinse de camerele de luat vederi de la MNAC.
Conform poliției, am aflat că numele suspectului este Ramona.
Deși este nume de femeie, din imaginile surprinse de camerele de supraveghere,
se poate vedea clar că este vorba despre un bărbat.
Ăia suntem noi?
...fapt inexplicabil, care ne indică încă o dată
că avem de a face cu niște hoți profesioniști.
Suntem la televizor.
Aceleași surse ne indică că ar fi domiciliat în Struguracu de Sus
și ar fi un viticultor recunoscut în regiune.
Noi acum o să ne vedem de treabă, dumneavoastră vă duceți acasă.
Și, în cazul în care vărul vă contactează...
Vă sunăm imediat, normal. Nu-i așa, gărgăriță?
Da. Sunăm...
Imediat.
Din imaginile camerelor de supraveghere,
se înțelege că mașina suspectă a avut o pană de cauciuc
chiar în fața intrării în incinta Palatului Parlamentului,
intrare care face accesul spre MNAC.
Păi de-aia au fugit băieții ăia așa după ce le-am reparat roata.
...era persoana aflată lângă el...
Ramoane, ne-ai nenorocit.
Ne bagă la pârnaie cu ăia de-a furat tabloul, să vezi tu de nu!
Păi de ce să ne bage la închisoare dacă noi n-am făcut nimica?
Guvernul spaniol a oferit ajutor poliției...
Nu pot să înțeleg cum a putut să facă așa ceva, să fure un tablou!
Și nu înțeleg cum de e blond.
Termină cu părul blond, că m-ai înnebunit tot drumul!
Când era copil, era brunet. Acum are și sprâncenele blonde.
- Nu, nu, nu nu! - Nu! Văru'!
Ramon, cum ai putut să faci așa ceva, să furi tabloul ăla?
Cum să fur tabloul, tu n-ai văzut ce urât era?
- Nici dacă mi-l dădeau gratis, nu-l luam. - Dă-mi telefonul!
Și-atunci cum dracu' de ești în filmarea aia?
- Din cauza lu' Litră. - Ce?
Da. El m-a învățat cum să repar o pană de cauciuc,
eu i-am ajutat pe oamenii ăia...
Stai, mă, Ramoane, că tu nu știi să explici. Stai să ne lămurim.
Noi ne plimbam azi noapte pe lângă Casa Poporului
și i-am văzut pe unii care aveau o pană la roată.
Și văr'-tu i-a ajutat să repare pana. Atâta tot.
- Tu cine ești? - N-ai, bă, tu treabă cine sunt eu.
Nu contează. Ce contează e că n-am nicio legătură cu jaful. Nici eu, nici Ramon.
Stați puțin. Asta înseamnă că voi i-ați văzut pe hoții tabloului?
Păi normal că i-am văzut dacă le-am reparat pana de cauciuc.
Ne arestează pe toți.
Vere, eu am semnat pentru tine, și tu ai ajutat niște tâlhari.
De ce să ne aresteze? Eu am crezut că sunt niște oameni de omenie.
Eu de-aia i-am ajutat. Nici măcar mulțumesc nu mi-au spus.
Uite! Și-au lăsat și cheia asta, ia. Uite că m-am și lovit la mână.
Ce?
Pe Butuci.
Trebuie să vedem ce-i cu asta.
Nu trebuie să nimic, trebuie să sunăm la poliție,! Așa am promis.
Alo, prințeso, un' să suni? Telefonul e la mine.
Surse judiciare confirmă că procurorii
au emis mandate internaționale de arestare pentru cei doi suspecți.
Mai mult, se pare că lista suspecților ar putea fi extinsă,
existând indicii solide că cei doi hoți
au fost ajutați de, citez, „niște rude din București”.
Vom reveni cu detalii.
Ce știm acum, haideți să facem o scurtă recapitulare...
Gărgăriță... N-o să creadă nimeni povestea asta
dacă n-avem nicio dovadă.
Hai întâi să verificăm ce e cu firma asta și după aia mergem la poliție.
Că n-avem nimic de ascuns, nu?
Nu, eu nu mă mai duc la poliție. Eu am mai fost o dată. Nu mă duc!
- Nu, nici eu nu merg. - Nu mă duc, clar.
Am găsit în Registrul Comerțului...
Stai așa... Uite! „Pe Butuci.”
Uite și o adresă.
Nu-i departe.
Aveți mașină?
A, nu, gărgărița e foarte îngrijorată cu încălzirea globală.
- Voi știți cât de mult poluează o mașină? - Noi avem un tandem.
- Ce-i aia? - O bicicletă pentru doi.
- Mergem cu aia. - Hai!
Nu, nu, nu! Merg cu voi.
Am semnat că sunt responsabil pentru tine, vere.
Atunci, merge și ea. Asta, cum ieșim pe ușă, sună la poliție.
- Eu nu merg nicăieri! - Vezi-ți de treaba ta!
Mai e o bicicletă verde la intrare.
A, nu. Aia e a lu' doamna președinte de bloc.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Vai, mă omoară doamna președinte.
Uite-l pe Ramon!
Haide!
Stai, stop!
- Ce faci? - Ramon, ce faci? Unde te duci?
Mă duc până la cafenea, să văd dacă e deschis, ca să aflu despre Ana.
- Ramon, dar pe-aicea... - Haideți după el!
Bă, băiete, ăsta...
Ramon, dar nu-i ăsta drumul!
- Unde mergem? - Tot în față mergem.
Mamă, șefa, m-ai făcut varză,
pe cuvântul meu, parcă-s la mașina de tocat.
Se numește intuiție, Costele.
Și este esențială în profesia noastră.
Cum crezi tu c-am rezolvat eu până acum atâtea cazuri?
Cum?
Cu intuiție, Costele.
Da.
- Vezi, vezi, vezi! - Ce faci, omule?
Scuze! Doamnă, lucrați aici?
Sunt proprietara.
Până acum au fost unii de la gaze.
- Au intrat și-n canalul ăla de acolo. - Adică acum totul e OK?
- Da, șefa... - Haideți că vorbim când mă întorc.
Da, au zis băieții să mai rămâneți un pic, că vin să mai verifice, cam o oră, așa.
- Doamnă, iertați-mă... Arată-i poza. - Deci nu pot să cred ce-am găsit.
Doamnă, o știți pe fata asta?
Da, e Ana. Ana Roșca.
- O știți? - Da, e prietena mea.
E actriță, fotomodel, vine des pe-aici.
Dar nu cred c-o găsiți.
Chiar am vorbit ieri cu ea la telefon
și mi-a zis că pleacă la Roma, la o filmare.
Ramon, hai azi!
- Hai! - Hai!
Deci ăia sunt autorii jafului de la MNAC, mă.
Dacă nu-i caută toată țara asta, și tot eu i-am găsit!
Ia, stați așa, că pleacă, stați așa.
Înainte, înainte!
Nu pot să cred!
Mă, Ramoane!
Băi, deci tabloul ăsta care a fost furat
s-a aflat în cele mai mari muzee ale lumii.
Luvru, și în Metropolitan și în Museum of Modern Art.
A fost peste tot. Este o onoare, frate, că a fost furat în România.
Avem și noi cu ce să ne mândrim.
Cel mai probabil, se află chiar în coșul acelei triciclete din fața mea.
În geanta aia se află, mă.
Trebuie să plec.
Bună ziua, întrerupem programul
pentru că avem informații incredibile despre făptașii jafului de la MNAC.
Selly, faimosul blogger,
a reușit să surprindă suspecții jafului undeva în București.
Se pare că aceștia au abandonat mașina
și folosesc biciclete de curierat pentru a evita barajele poliției.
Uite o ușă.
Nicoleta? Sorinel?
Uite, cazul cu tabloul.
Am avut intuiție și l-am arestat înainte să fure tabloul.
Instinct, Costele!
Nicoleto, ai venit de la școală?
Nu vine și Mihăiță, să vă fac de mâncare la toți trei?
Bre!
Ești singură?
Păi dac-ați venit voi, nu mai sunt singură.
Mama, te rog, răspunde, că trebuie să vină avionul și plec.
Mama! O să treacă Nicoleta să vadă ce faci.
Eu o să lipsesc câteva luni.
E zgomot de avioane, nu aud nimic.
Ne vedem peste câteva luni
și, atunci, o să te muți într-o casă mare și frumoasă.
O să vezi, mamă! Suntem bogați, mamă!
E pa. Ăștia pleacă din țară cu tot cu tablou.
Dar n-au cum să-l scoată din țară
decât cu un avion de dimensiune mică, ceva privat.
Intru în baza de date ROMATSA, să vedem ce decolează în seara asta.
- Ce faci, Ramon? - Vin imediat.
- Ce face? - Nu știu.
Incredibil de ingenios, tabloul de 50 de milioane de euro
este ascuns în cutia în care se livrează mâncarea.
Mamă, am gătit eu ceva de mâncare.
Bine, Sorinele.
- Ce faci, Ramoane? - Nimic.
Am găsit. Aterizează la 08:50, alimentează și decolează la 09:25.
E 8:00!
- Hai! - Hai!
Numărul suspecților a ajuns la patru, după cum se observă în transmisia live
a celebrului blogger Selly, care-i urmează de la mică distanță.
Vă reamintim, un tablou faimos a fost furat azi-noapte din MNAC.
Suspectul principal este Ramon, cetățean român,
care pare să fi fost ajutat de alte trei persoane,
deocamdată neidentificate.
Tot ce știm deocamdată e că numele lui din buletin este Ramona,
dar ultimul A este mut, astfel că se pronunță Ramon.
Nu are cazier judiciar,
dar vecinii ne-au declarat că este un bun viticultor.
- Șefa? - Să facem o scurtă recapitulare...
Scuze. Scuze de deranj. Ați văzut ce dă ăștia pe TV?
Nu, Mirele, că pe mine nu mă plătește statul să mă uit la televizor.
- ...din galeria MNAC. - Dar ce dă, mă, la televizor?
E ăla de-a fost la noi, care-a furat tabloul.
Se plimbă prin oraș cu o bicicletă de curier,
cu o gagică și cu încă doi.
I-a filmat un blogger, uite...
...internațional. În acest moment, Ramon și cei trei complici
încearcă să iasă din București
pretinzând că sunt angajați ai unei companii de livrări.
Conform lui Selly, tabloul este ascuns chiar în cutia pentru livrat mâncarea.
Hai, toată lumea, hai!
Doi-zero, recepție. Comisar-șef Angela Niculescu.
Către toate unitățile.
Căutați o bicicletă de livrare suspectă, cu geantă roșie.
Repet, toate unitățile în alertă!
Poliția a blocat toate căile de ieșire din oraș,
filtre pentru control au fost instituite în tot Bucureștiul,
care este blocat.
- Costele, prima la stânga. - Da, șefa.
Dar mai repede, Costele, se poate?
Opriți, vă rog, opriți, foarte bine.
E OK, e totul în regulă. Hai, mergeți, e OK.
Echipa șapte, tocmai i-ați lăsat să treacă!
Nu mai aveau geanta roșie,
erau două biciclete și un tandem, tâmpiților! N-ați văzut?
Mergeți după ei!
- Urmăriți, dar nu-i arestați! - Hai să mergem, repede, haide!
Hai, fă dreapta!
Dreapta, acolo!
Poliția e după noi!
- Unde? - Uite-i în spatele nostru!
- Șapte, unde sunteți? - Mergem spre aeroport!
Către toate echipajele, ne îndreptăm spre aeroportul Băneasa.
Avem o alarmă de urgență la check-in!
Haide, pe aici!
Hai!
- Hai, Costele! Ești mort, ce faci? - Îi dau, șefa, îi dau...
Hai, hai, repede!
Uite un avion!
Hai! Ramon, venim!
Dă tabloul!
Stai! Stai!
Acum!
Stai!
Uite și bicicleta!
Uitați tabloul!
Acum putem s-o găsim și pe Ana, dacă am găsit tabloul?
- Cum ziceai c-o cheamă pe fată? - Ana Roșca...
Și pleacă la Roma.
- Tu ești ăla care a filmat totul? - Da.
Bravo!
Patru sute de lei pentru că nu ai cască regulamentară,
o mie cinci sute pentru că ai intrat pe contrasens,
o mie pentru că ai pus în pericol circulația publică.
- Dar datorită mie... - Proces verbal.
Da, doamnă.
- Nu, stați un pic. - Hai.
Pentru Roma, la ce oră decolează și de unde?
Mersi.
Ai avut noroc. Hai!
Hai, mai repede!
Ana!
Acolo eram surdo-mut, dar... eu vorbesc.
Tu ești...
Am venit să-ți spun ceva.
Eduard!
- E tatăl tău? - El este Eduard, soțul meu.
Salut, prietene.
Am auzit numai de bine despre domeniul tău.
- Poate îi facem o vizită la vară. - Da, ar trebui.
La revedere.
Bună dimineața, București, bună dimineața, România. Ce zi festivă!
Președintele României acordă medalii de onoare
eroilor care au recuperat tabloul furat acum o săptămână de la MNAC.
Ce răsturnare de situație!
Ramon a devenit, din suspectul principal,
salvatorul faimoasei opere de artă în doar câteva ore.
Ia uite-l! Ia uite-l, măi, ia uite-l că e la Cotroceni.
Președintele României le-a conferit celor patru
medalia națională pentru merit...
- Ăla e președintele! - Dă mâna cu el!
- Bravo, Ramoane! - Bravo!
Ai văzut? A luat medalie de aur, Ramon!
La ceremonie a participat și ambasadorul spaniol de la București,
care a ținut să le întindă personal mâna celor patru care, citez, „au reușit să...”
De asemenea, o altă medalie națională a fost conferită in absentia
eroinei anonime cunoscută sub numele de Sonia.
Atât de aici, de la Palatul Cotroceni. Andreea?
- Băi, frumos! - Băi...
Îmi vine să...
Hai, vino încoace, mă, Litră, mă!
Da?
Hai că vi-l dau pe domnul Ceapă.
De la firma de asigurări.
Ai medalia?
Să-i arăți lu' lelea Nica.
O să fie mândră.
Asta cred că-ți aparține. Am găsit-o acasă.
Chiar!
Sonia n-a venit să te conducă.
N-a venit.
După aeroport, a dispărut.
Nici măcar la revedere nu și-a luat.
Să-ți amintești de noi.
O să le plantez în curte.
Mulțam, Iuli!
Ce, ați venit să mă ajutați la vie?
Nu suntem noi prieteni, nu împărțim totul în patru?
Împărțim, dar via-i supărată
c-ai părăsit-o și n-ai îngrijit-o. Drept îi, Ceapă?
O părăsit-o că l-o mânat drăgostela, no!
Acum ați venit să mă certați.
Nu...
Păi și atunci de ce-ați venit?
Am venit să-ți aducem partea.
- Partea? - Partea.
- Partea? - Da, partea.
Ce parte, mă?
Ouă?
Ăștia-s bani, străini.
Drept îi, Ceapă?
Îi drept, îs euro. Partea ta din recompensă.
Ce recompensă?
Ni, mă, se puse recompensă pe capul tău,
și noi am dat apel, și-am căpătat-o, și ni banii.
Păi au fost 100.000 de euro.
Douăzeci și cinci de mii sunt ai tăi, că noi împărțim tot la patru.
Mă, iudelor, voi m-ați vândut pe bani?
Da.
Drept îi, Ceapă?
Îi drept, dar te-am vândut la preț bun, și ți-am dat și procent.
Drept îi, Ramoane?
Drept îi, prieteni.
Indubitabil!
Eu ți-am spus că femeile din pozele alea sunt de-adevăratelea.