Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Al Món Mare mil reis van governar, un rere l'altre, sense oposició.
Però, en el seu anhel de poder, la dinastia reial
va consumir el seu planeta completament.
El Regne va enviar els seus exèrcits a la immensitat de l'espai
per conquistar-ho tot en el seu camí.
La glòria del Món Mare semblava infinita
fins que el traïdor acer d'un assassí va abatre el rei i la reina
i va truncar el llinatge per sempre.
La mort del rei va engendrar el caos,
i en alguns planetes colonitzats als confins del Món Mare
va néixer un desig de revolució.
Un senador anomenat Balisarius va aprofitar l'ocasió per prendre el poder
i autoproclamar-se regent.
Com a demostració de força, va enviar el seu comandant més brutal
als planetes més remots dels dominis del Món Mare
per trobar i esclafar sense pietat
aquells que es proclamessin rebels.
Kora.
Kora!
Pensava que havies acabat.
Tothom és a la casa comunal.
- Em queden pocs solcs. - D'acord.
Entesos.
El Den preguntava per tu.
El seu germà i ell han caçat un ant gran, un mascle.
- Vol que el vegis abans d'esbudellar-lo. - Per què jo?
Doncs perquè...
És que he pensat...
He pensat...
Has pensat.
Arri!
Quant temps sense carn fresca. No recordava que està deliciosa.
Segons el Den, els ramats estivals ja tornen.
Estan a uns tres dies d'aquí.
- Ha preguntat per tu. - Ja ho sé.
I, sí, és impressionant.
Què? L'animal?
O...?
O el caçador?
Ei!
Amics,
com a cap d'aquesta comunitat és el meu deure
recordar-vos que els déus de la collita exigeixen un tribut.
Sí.
Una ofrena.
Però tots sabem que és el moviment de malucs
i els esbufecs de plaer el que fan sorgir les llavors.
Sí!
Així que feu l'amor aquesta nit.
Per la collita. Pels aliments que mengem.
- Sí! - Sí!
Pels déus!
Que soni la música!
La música ens entonarà!
El Den és un bon home.
Hauries d'estar adormit.
És el nostre millor caçador.
I un amic fidel.
Has pensat en una relació més permanent?
Sé que ell hi està disposat.
M'ho ha preguntat ell.
Ens avenim molt.
Per què anar més lluny?
És que...
és l'únic que et falta per integrar-te definitivament.
Això és casa teva, ara.
M'agradaria que fos veritat.
Saps,
les dues estacions que he passat aquí m'han donat una felicitat
que no mereixo.
Has d'entendre que soc filla de la guerra.
Estimar veritablement, deixar-me estimar...
No sé si en soc capaç.
Les idees d'amor i...
família me les van treure a cops.
Em van ensenyar que l'amor és debilitat.
I no...
no sé si això canviarà mai.
Hauries de descansar.
Sí.
Anit vas marxar aviat.
Estaves cansada?
Sí, volia anar al llit d'hora.
Pensava que reties tribut per la collita.
En tornar, vaig passar per casa del Den,
i pel que vaig sentir ho semblava.
Sam, no sé de què parles.
Jo crec que sí.
Què creus que volen?
Tot.
Els possibles avantatges no m'importen.
Tenir una nau de guerra al damunt no és bo.
El teu problema és que sempre reacciones amb por.
El Món Mare té molts diners.
Només dic que potser guanyem més
amb els nostres amics de dalt
que tractant els assassins de Providence
i venent els nostres cereals a qualsevol.
No fingeixis que no sabem que vens els excedents
als enemics d'aquella nau.
Què dirien si sabessin qui té els excedents de l'any passat?
Jo no soc revolucionari.
Si paguen bé, tant m'és la seva causa.
És evident.
Sindri, no pertanyo a cap bàndol. Soc de la comunitat.
Només soc lleial a ella.
Proposo que mostrem bona voluntat, no por.
Som els seus col·laboradors, no els seus rivals, d'acord?
Has dit "col·laborador", Gunnar?
Sí. És un problema?
Aquella nau no representa la prosperitat.
Serveix per destruir, sotmetre i esclavitzar.
No entenen la paraula "col·laborar".
Doneu-los el que demanin,
però no digueu com són de fèrtils les terres.
Val més que no preguntin a qui va vendre el Gunnar els excedents.
- Ja. - Prou.
No direm res.
Queda clar?
Ja són aquí!
Ja venen!
Hola. Soc el Sindri, pare del poble.
Benvinguts.
Soc l'almirall Atticus Noble.
Lleial representant del rei caigut.
El saluda calorosament.
Si us plau, pare,
parli'm d'aquest preciós poble.
Acompanyi'm a la casa comunal.
Li explicaré com és la vida aquí amb una gerra de cervesa.
Sona molt bé. El segueixo.
Tenim una vida molt modesta.
Ens enorgulleix l'amor per la nostra comunitat
i l'esforç que fem per sobreviure.
Semblen sans i ben alimentats.
Com a líder, el mèrit d'aquesta prosperitat és seu.
No, som una comunitat. No hi ha mèrit individual.
Si va bé, el mèrit es comparteix,
però quan el rebost està buit, ja sap qui n'és el responsable.
La càrrega del líder, suposo.
Llavors...
vostè que és pare entén la necessitat d'alimentar els seus fills, oi?
Esperava que el poble de Veldt
ens ajudés mentre busquem revolucionaris que s'amaguen per aquí.
El meu comandant, el regent Balisarius, m'ha ordenat que els arresti.
Som humils pagesos.
No sabem res de la política del Món Mare.
Però poden servir.
Els rebels que busquem ataquen els nostres ports.
Els dirigeixen una tal Devra Bloodaxe i el seu germà Darrian.
La seva captura és inevitable, però estem trigant més del que pensàvem,
i anem curts de provisions.
I, com ja deu saber, un exèrcit famolenc no val un clau.
Li proposo una col·laboració. Vostès ens forneixen queviures.
El que els sobri, evidentment.
A canvi, els ho pagarem...
al triple del seu preu de mercat.
Amb aquesta dinerada, podran comprar recol·lectores, robots,
i no ho hauran de fer tot a mà.
Creiem que treballar a mà ens connecta amb la terra
i honra aquests camps sagrats que ens alimenten.
Però tranquil·litza saber que fan un paper clau
en la important missió d'eliminar enemics del Món Mare.
- És una bona proposta. - Sí.
Tant de bo tinguéssim excedents.
Escolti, són terres rocalloses
que amb prou feines ens donen menjar.
Lamento molt haver de refusar l'oferta.
Però agraïm la presència d'un protector
tan benèvol i poderós.
Cap excedent?
Res de res?
La terra sembla fèrtil.
Aquesta extensió supera les necessitats del seu poble.
Entenc que l'hi pugui semblar,
però l'extensió demostra com és d'estèril la terra.
I la rudesa dels hiverns no ajuda.
Què li sembla si prenem la cervesa?
Disculpi.
És que...
tots tenen tan bon aspecte.
No concebo rostres tan radiants amb camps tan àrids.
Vejam... qui és el supervisor de la collita?
Una mà més verda que les altres?
Ningú?
Sí, senyor.
Soc jo.
Bé.
Sí, jo superviso la collita.
Si la gent confia en vostè, jo també ho faré.
Només intento entendre com puc estar tan equivocat amb aquesta terra.
Doncs, senyor...
El Sindri, el nostre estimat pare, sempre vetlla pel poble
i per això insisteix a tenir reserves en cas de fam o secada.
Com bé sap, és la responsabilitat d'un líder.
Però les darreres estacions hem tingut sort.
Tenim molts excedents.
Així que és possible
que els puguem oferir una petita quantitat.
Dependrà de les seves necessitats.
Molt bé.
Tenir reserves és molt assenyat, oi, pare?
Sí.
Però estic fet un embolic.
No entenc per què diu que la terra amb prou feines els manté.
- No sembla del tot cert. - No, esperi.
Almirall, ningú intenta enganyar-lo.
El Sindri només és més conservador amb les reserves.
Als dos ens agradaria col·laborar amb vostè.
Però tingui en compte el que els podem fornir.
Pare, qui és ell?
- Jo... - Ell no importa.
Només jo parlo en nom del meu poble.
Aquest home no té cap autoritat aquí.
Val més que no li faci cas.
Vaja... un desacord.
No és la comunitat idíl·lica que havia imaginat.
Pare, permeti'm...
oferir-li consell per controlar els subordinats rebels.
Hi ha qui perd la perspectiva i necessita que li recordin
com els poderosos tracten els dèbils.
Almirall.
Sindri...
Si us plau.
- No, jo mai... - No passa res.
Jo...
Li faré una demostració.
Si us plau.
Almirall.
No, aturi's!
No!
Què ha fet?
Quan tindré la meva collita?
No...
Col·labora i digue'm quan tindré la meva collita.
- D'aquí nou setmanes. - Molt bé.
D'aquí deu setmanes tornaré.
I tindràs 10.000 almuds preparats.
Dotze... Amb prou feines produïm 12.000 almuds.
Ens morirem de fam.
No entenc què vol.
Doncs és senzill.
Ho vull tot.
Escolteu, nois.
Moveu tot el material a aquella casa de pedra.
El deixarem allà per ara.
Marcus, m'ajudaràs a desnonar la gent de la nostra nova casa.
Entesos?
Entesos, cap.
D'acord.
Hola a tots.
Soc JC-1435 de Mechanicas Militarium,
defensor del rei.
Correcció, del rei caigut.
És un honor servir.
Soc el soldat Aris.
Si no t'importa ajudar-nos, ho portem tot a aquella casa.
Gràcies, soldat Aris.
Estic totalment habilitat per fer-ho.
T'estic parlant, tortuga de claveguera. Vine aquí.
Què collons esperes? Fot el camp!
Gràcies.
Es pot saber què mires?
Ho sento, volia saber si necessitaven més aigua.
Més aigua?
Així m'agraden.
Joves i amb força per resistir-se.
Cap.
Ens han deixat un Jimmy.
És un Jimmy.
No sabia que encara en teníem.
Compte, el terra és irregular fins al pont.
Gràcies, soldat Aris, crec que m'apanyaré.
Ja no combaten, cap.
Com que ja no combaten?
Per la seva programació.
Quan el rei va caure,
van deixar les armes i es van negar a combatre.
Mira, faci el que faci, no es defensa.
Ei!
Compte amb això, màquina estúpida!
Et desballestaré, desgraciat. Em sents?
No m'escoltes.
Ei! Prou.
I si et foto un tret a tu?
Si et matés ara mateix, no li importaria a ningú.
- No creus? - Ja n'hi ha prou.
Què me'n dius? La vols dinyar?
Contesta!
Vinga, xaval.
He dit que prou.
Porta les caixes a aquella casa, soldat.
Sí, cap.
Estàs avariat?
No, senyor.
Aixeca't. Ves al riu i renta't.
La resta deixeu de mirar.
Torneu a treballar.
A treballar, imbècils.
Tu també, Marcus.
La tens?
- Som-hi. - Sí.
Disculpa.
Gràcies. Molt amable.
- Ets soldat? - Fa temps que no.
Et fa res? Em dic Sam.
Si us plau.
Escolta, Sam. ¿Coneixes la història del nostre rei caigut
i de la princesa Issa, la seva preciosa filla?
No.
Doncs em recordes a ella.
Segons la llegenda, ella era el Calze o la Redemptora.
Era la pueri salvatoris.
Fins i tot abans que naixés,
els meus germans i jo vam jurar per nosaltres,
per tot el que tenim dins d'aquesta pell de metall,
combatre en el seu nom.
Així, quan en un llunyà camp de batalla ens vam assabentar
que, tal com deia la profecia, havia arribat al món en carn i ossos,
vaig sentir un gran amor per l'univers,
convençut que portaria una nova era de pau i compassió.
I que ens portaria a casa.
Era màgica.
Sí, molt més que màgica.
El dia de la seva coronació,
els nostres respectats reis i ella
van ser assassinats a sang freda per aquells en qui més confiaven.
Temo que, des d'aquella traïció, hem perdut honor en certa manera.
La compassió que teníem, la bondat,
fins i tot l'alegria,
van morir amb aquella jove.
Jo crec que perviuen en tu.
És culpa teva, Gunnar!
No sabia que els mataria.
Tant se val. Ara és mort.
Què fem amb els soldats? S'instal·laran a l'altra casa.
- No ho sé. - Un moment, si us plau.
Proposo servir-los i guanyar-nos la seva misericòrdia.
- Sí. - Fem-nos imprescindibles.
Si ens necessiten, no ens mataran.
- Sí. - Té raó.
Nosaltres sabem treballar la terra, ells no.
Si els mostrem que som molt bons, ens perdonaran la vida.
- Sí. - Sí.
El treball és la nostra arma, d'acord?
- Sí. - I tant.
- És la nostra arma. Entesos? - Sí!
- D'acord. - Sí.
Està decidit.
- Els mostrarem el que valem. - Entesos.
Quan hàgim complert la nostra part,
s'hauran de replantejar quant menjar ens deixen.
- Sí. - Sí.
Podem apel·lar a la humanitat dels senyors del graner.
- Sí. - Molt bé.
Així que...
fuges.
Em pensava que ja en tindries prou d'això.
Ja els has sentit. Deliren.
Creuen que seran piadosos malgrat el que han fet al Sindri
davant dels seus nassos.
Quan et vaig veure entre les restes d'aquella nau,
vaig pensar a abandonar-te.
Temia que ens creessis problemes.
Però em penedeixo d'haver-te portat amb nosaltres?
En absolut.
Ja ets una més.
Però quan més et necessitem, marxes.
La teva gent et necessita.
No puc.
No vols.
Això està perdut.
I si no ho està?
I si lluitéssim, no sols, sinó amb altres?
- Qui vindrà aquí a lluitar? - Altres!
Altres amb motius per odiar tot el que el Món Mare representa.
Kora, coneixes aquest univers millor que jo.
I si trobessis els guerrers que Noble busca?
Els proscrits. Perquè lluitin amb nosaltres.
Portar-los perquè lluitin per Veldt és donar-los esperança.
Llavors lluitarien i perdrien segur.
No vull la seva sang a les mans.
Ni penso esguerrar la meva vida com vosaltres.
Mira això.
Aiguadera!
- Vine aquí. - Què passa?
Necessiten més aigua?
Només... una mica d'aigua.
Prou!
Què faràs?
Socors!
Si us plau, ajudeu-me!
Socors!
- Calla! - Deixeu-me!
- Socors! - Calla!
No. Si us plau!
- Que callis! - Ajudeu-me, si us plau! Socors!
- Socors! Deixeu-me! - Calla!
Deixeu-me anar!
No la toquis!
Molt bé, petitó.
Què penses fer?
Et lligaré a un pal perquè vegis cada dia
com es converteix de pagesa en puta.
Marcus, amic meu...
Tot això sona molt bé,
però no faràs res.
Abans l'he de muntar jo.
Després serà teva.
Després serà de tots.
Deixa-la anar!
Prou!
Prou.
Les postres. Genial.
Que no s'escapi.
Si us plau.
La mataré.
És el que vols?
Mira qui s'uneix a la festa.
Mata-la. Mata'ls a tots dos.
Què esperes? És una ordre.
Mata aquesta p...
Haurem de lluitar.
Kora, potser necessitaràs això.
La vaig trobar entre les restes.
Em pensava que l'havia perdut.
La nostra no és una cultura d'armes.
Temia que fos perillosa.
Tenies raó.
Gràcies.
On aniràs?
Hi ha un general anomenat Titus.
Un antic heroi del Regne
que va llançar les seves forces contra les del Món Mare.
Diuen que encara és viu.
Si el trobo i li dono un exèrcit...
Gunnar.
L'any passat vas vendre cereals a la resistència a Providence.
Sí. Un home em va presentar els insurrectes.
Els Bloodaxe.
- Encara sabria trobar-los? - És possible.
Doncs porta'm a ell.
Esclar que sí.
Porteu un altre uraki!
Un general i un exèrcit?
Potser ens en sortirem.
Ves amb compte.
I bon viatge... als dos.
Eres soldat del Món Mare?
Lluitaves pel Regne?
Es podria dir així.
De molt rang, suposo.
Et busquen per deserció?
Per això i més.
D'acord.
Em vols preguntar res més?
No ens mataran, oi?
Entenc el càstig exemplar del Sindri
per mantenir-nos a ratlla,
però només som pagesos, no una amenaça.
Com saps que ens destruiran?
Tenia nou anys quan van arribar al meu món.
No van demanar res.
No hi va haver condicions.
Només ànsia de destrucció.
Les forces del Món Mare eren dirigides pel jove general Balisarius,
que gaudia de l'èxtasi del combat.
La gent del meu món es va defensar amb coratge,
però això només va servir per enrabiar el jove general
i donar-li motius per acarnissar-se amb els innocents.
Em vaig trobar cara a cara amb Balisarius,
a qui li agradava dirigir les tropes,
no des del pont de les seves naus,
sinó en el camp de batalla.
Balisarius va matar la meva família i em va emportar amb ell.
No sé per què em va perdonar la vida.
Per què, entre els centenars de milers que va matar,
va decidir salvar-me a mi.
Suposo que va veure alguna cosa en mi.
Algú amb qui compartir el seu dolor.
Em van anomenar Arthelais
i em van formar i educar en la història del Món Mare.
Durant cinc anys vaig viure en aquella nau amb els soldats,
la meva única família.
Cap tendresa.
Només les dures lliçons de la guerra.
Em portava a moltes missions diplomàtiques.
Era la seva filla.
Era la seva protegida i deixebla.
Era dels seus.
Filla d'un comandant condecorat,
amiga del rei i de la família reial,
amb una vida privilegiada.
Però, malgrat la meva situació social, havia de complir amb el meu deure.
Combatre pel Món Mare.
A l'Acadèmia Militarium ens animaven a trobar un amant.
Algú a qui defensar amb les nostres vides
quan la política d'expansió es deformés,
i el perquè de la conquesta es diluís en la barbàrie del combat.
Vinga! Som-hi! Endavant!
Als divuit anys em van fer oficiala i em van donar un comandament.
Lluitava pel rei en mons llunyans
amb l'estendard del poble que havia assassinat la meva família
i destruït el meu món.
M'havien entrenat,
domat i emmotllat a la seva imatge.
T'ho explico perquè sàpigues qui soc.
Em preguntes com sé que us destruiran.
És el que jo faria.
CIUTAT PORTUÀRIA DE PROVIDENCE VELDT
Falcons.
Caça-recompenses. Treballen per a l'Imperium.
Un moment.
No.
És l'home que veníem a veure.
El qui em va presentar els Bloodaxe.
Hi ha una altra manera de localitzar-los?
No. Em van dir que s'amagaven al planeta Sharaan,
- sota la protecció del rei Levitica. - Levitica.
Som-hi.
Carbost.
La millor manera de trobar els Bloodaxe és parlar amb els leviticans.
Ens descobririen.
Primer el general Titus i després els teus rebels.
És la teva mestressa?
Marxa. No està en venda.
Aquí tot està en venda, així que... quant costa?
- Tinc una habitació a dalt... - No.
...amb llençols prou nets.
És una bona oferta, però no...
T'asseguro que, al matí,
me'n demanaràs més.
T'he dit que marxis.
Vinga, mama.
Deixa'l venir a jugar.
Ves-te'n ara.
Escolta'm bé, meuca gelosa...
Escolta'm tu. T'havia dit que marxessis.
Busco informació.
Algú coneix el general Titus o sap on és?
Esclar que sí. El general Titus.
És un tarat. Es va girar contra les forces del Món Mare
a la batalla de Sarawu.
Saps on és?
L'últim que vaig saber és que lluitava al coliseu de Pòl·lux.
Jo de tu aniria amb compte, joveneta.
El cap de l'últim caçador que el va buscar va acabar en una pica
a l'entrada del coliseu
com a avís a qui el vulgui molestar.
Així que és a Pòl·lux.
- Aquest és el teu pla? - Sí.
Què?
Ens cal una nau per anar a Pòl·lux.
Ho vas entenent.
Ei! Meuca!
M'hauries d'haver matat.
Ara moriràs.
Et dono una oportunitat per marxar d'aquí.
Ens donaràs l'oportunitat a tots nosaltres?
Mateu-la.
Impressionant.
Els falcons que t'han pagat treballen per al Món Mare?
- Odio els caça-recompenses. - No he preguntat.
I, que quedi clar, jo també els odio.
Ets un sicari?
No. No em dedico a això.
Més aviat soc un oportunista.
Tot un heroi, eh?
Un moment.
Escolta, he sentit
que voleu anar a Pòl·lux.
Us puc ajudar.
Has de saber que som humils pagesos.
Busquem soldats per combatre contra el Món Mare.
Tenim una mica de diners, però no et faràs d'or.
Entesos, ho entenc.
Pagueu-me el que considereu just.
Soldats per combatre el Món Mare?
Em dic Kai.
Som-hi. La meva nau és al port.
Vinga. Rumb a Pòl·lux.
Abans he de parar a Neu-Wodi.
Allà hi ha un ranxer.
Té un home que us podria ajudar.
Val la pena?
Perquè no podem perdre temps.
Crec que us agradarà.
Has sortit mai?
No.
Què feies a la granja?
Supervisar la collita, plantar, catalogar llavors i assegurar-me que...
Genial. Val més que t'agafis fort.
Endavant.
Cassius, ets tu. Bé.
Hem rebut un comunicat dels falcons.
Es volen reunir amb nosaltres.
Han capturat una criatura
que té informació important sobre els insurrectes,
Devra Bloodaxe i el seu germà.
Bloodaxe?
Doncs és...
És excel·lent, Cassius.
Avisa'm quan arribin.
Sí, senyor.
FINCA FRONTERERA NEU-WODI
Vaja, però si és el cabró de Saaldorun.
- Es pot saber què fas aquí? - Enyorava el teu somriure.
Encara tens aquell encadenat?
El Tarak? Sí, em paga el deute amb treball.
Vint-i-quatre estacions més, i estarem en pau.
Per què ho dius?
Podem parlar amb ell?
Potser guanyes alguna cosa.
Bé, si puc guanyar diners...
Ei!
Ei! Tarak!
Aquesta gent vol parlar amb tu.
- Com has acabat així? - Per una llarga sèrie d'errors.
Si veniu a acusar-me de crims contra el Món Mare,
soc culpable. Parleu-ho amb ell.
No. No hem vingut per això.
Venim d'un poblet, volem contractar combatents
que ens entrenin i ens protegeixin de les forces del Món Mare.
- No soc amic del Regne. - D'acord.
Tothom ho sap.
Lluitaria amb vosaltres, però...
tinc un deute, i jo pago els meus deutes.
Quant et deu?
Amb 300.000 darams n'hi haurà prou per indemnitzar-me.
Quin desgraciat...
No tenim tants diners.
No en teniu tants.
Bé, m'agrada apostar.
Ja hi som.
Què ens juguem?
Si el Tarak doma aquella bèstia, el seu deute estarà saldat.
Però si no ho fa,
us encadenaré a tots.
Això ens juguem.
Tibeu-la més!
Compte amb la cua!
La pots muntar?
Sí... la puc muntar.
Tireu amb força! Que no es resisteixi!
Solteu-la.
Et destrossarà.
Solteu les cordes i marxeu. Ara.
Tu mateix. Solteu-les.
No et faré mal.
Estàs lluny de casa, com jo.
Tu i jo...
som iguals.
Ens han fet mal, ens han traït. La nostra confiança s'ha trencat.
Tots dos sabem què és la por.
Però el que més por ens fa...
som nosaltres mateixos.
Ja està.
Mostrem-los que no tenim por,
que som més que els grillons que portem.
A poc a poc. Som-hi.
Allà.
Sí.
Tot va bé.
Hickman, he fet el que m'has dit.
El teu deute està saldat.
Tracta-la bé.
Marxem d'aquí!
Ei!
No.
Ei.
No.
Ben fet.
Tarak! Som-hi.
Molt bé. Se t'acudeixen altres candidats?
Tinc un parell d'idees.
PLANETA MINER DE COBALT DAGGUS
De què va la feina?
Representem un poble de Veldt, una petita lluna.
El poble s'enfronta amb l'anihilació
a mans de forces del Món Mare.
Busquem guerrers
que lluitin per protegir-los.
Amb la reputació que tens,
hem pensat que t'interessaria.
- Nèmesis, si us plau. - Agafeu-la.
Ajuda-la, si us plau.
Enrere.
Només vull parlar. Res més.
És evident que estic alterada.
Però no soc idiota.
Sé per què ets aquí. Vols la nena.
Sí, la vull.
No te la donaré.
Aquesta és meva.
La seva mare l'espera.
La troba a faltar.
¿Per què m'ha d'importar el dolor d'aquella mare
si ningú s'interessa pel meu?
Això era casa meva abans que arribessin.
Ensuma l'aire.
M'ha enverinat el cos.
Debilita els meus ous, i així les meves cries no poden sortir.
Mereixo justícia.
T'entenc.
Però aquesta no és la manera.
Justícia i venjança no són el mateix.
No?
No n'estic tan segura.
Conec el dolor d'una mare.
Conec la solitud d'aquest dolor.
Però no pots ferir la nena.
No t'ho permetré.
Et crec, però has de saber
que mataré aquesta nena
i moltes més fins que totes les mares plorin penedides
d'haver vingut a les mines de Daggus.
Merda!
Vine.
Som-hi.
Vinga. Enrere!
Vine.
Caram. Ha estat...
Ha estat increïble.
No és per celebrar-ho.
No té res d'honrós.
Podria ser qualsevol de vosaltres,
tirat a la cuneta d'un món oblidat
en nom de la venjança.
No ho oblideu.
Ho has fet molt bé amb la nena.
- Només intentava ajudar. - No tothom té aquest impuls.
Tu el tens.
A casa, no vas dubtar a salvar la Sam.
Per la bondat val la pena morir.
Hi crec.
No sempre ha estat així.
Ja saps que he lluitat en molts mons.
Les meves victòries van arribar a oïda del meu pare adoptiu
i del rei.
Per la meva lleialtat i servei
em van ascendir a guàrdia d'elit de la família reial.
El nomenament va ser cosa del meu pare.
No podia saber que era alguna cosa més.
Vaig tenir l'honor
de ser la guardaespatlles de la princesa Issa.
A la princesa li van posar el nom de la reina Issa,
"la donadora de vida".
Segons el que es deia de la reina,
tenia el poder de donar la vida.
Semblava un mite o una metàfora
creat a mida per les generacions de guerra i conquesta.
Però la història va captivar la imaginació de tots.
I es creia que la princesa, la meva, potser tenia el mateix poder.
Més d'una vegada vaig veure coses que... no m'explicava.
Coses que em feien pensar que ella era diferent.
Especial.
El rei un dia em va dir...
Quan ella sigui reina,
crec que aportarà una compassió que jo he perdut
després de tants durs anys de guerra.
"Seran les albors d'una cosa millor."
Va dir que l'amistat que ens unia a les dues la protegia.
Jo creia en ella,
en la seva bondat.
En la seva capacitat de salvar-nos.
ARENES DE GLADIADORS DE CÀSTOR LLUNA DE PÒL·LUX
El gran general Titus.
Gràcies.
D'acord.
Segur que és bona idea?
Rentem-lo i desembriaguem-lo.
- Sí. Val més que ho fem. - Vinga.
- Som-hi. - Amunt.
- Vinga. - Deixeu-me!
Es pot saber què feu?
Ja n'hi ha prou. Gràcies.
Dirigia les forces orientals de l'antic rei?
No és el general Titus? La llegenda.
No sé de què parles.
Per què no em deixes en pau?
Perquè la meva única esperança és tenir aquell general davant meu.
Què vols de mi?
Els meus homes són morts perquè em vaig rendir.
Estic tip de reviure aquest malson cada dia.
Ara, si us plau, marxa i deixa'm morir en pau.
Dubto que el seu destí sigui morir aquí...
general.
No em diguis així. No tinc rang ni privilegis.
Vinc a fer-li una oferta.
L'ocasió de redimir-se.
- Ja no em puc redimir. - No tinc temps per a penes!
I tots els morts que comandava?
Què passa amb ells?
Si no es vol redimir,
què li sembla venjar-se?
Ell sap on són els insurrectes?
Sí, senyor.
Bé, t'escolto.
Si l'hi dic, em deixarà anar?
T'alliberaré, t'ho prometo.
Fa una estació que no veig Devra Bloodaxe,
però llavors eren a Sharaan, sota la protecció del rei...
Levitica.
Continua.
Fa molt temps d'això, però eren allà.
Parli amb Levitica.
Ho faré.
Gràcies.
Teníem un acord!
El teníem.
Ets lliure.
Disseccioneu-li el cervell. A veure si traiem més informació.
Després anirem a visitar el rei Levitica.
Sí, almirall. Posaré rumb a Sharaan.
Som-hi.
PLANETA NATAL DEL REI LEVITICA SHARAAN
Gràcies per la seva paciència.
Els asseguro
que la Devra sap que són aquí.
Aviat es decidirà el moment de rebre'ls.
Gràcies, honorable rei Levitica.
Esperem la seva arribada.
Mireu.
Pagès,
per què ens has cridat des d'aquesta nau desconeguda i sense bandera?
Creia que tindríem certa confiança després de la nostra última trobada.
Et vam comprar cereals per als nostres soldats.
No confonguis el teu comerç amb la nostra revolució.
Entesos.
La vostra presència és un risc per a nosaltres i el nostre benefactor.
Però ja no necessitem els vostres cereals.
La generositat del rei Levitica ens manté,
així que val més que marxeu de seguida.
No hem vingut a comerciar.
Un cuirassat ha visitat el poble del Gunnar i amenaça la seva existència.
He reclutat aquests guerrers i he promès portar-los per defensar els pagesos.
- Però se'ns acaba el temps. - Com?
Aquesta colla contra un cuirassat?
Per això hem vingut. Teniu tropes i naus.
Podríem muntar una resistència.
Evidentment, us pagarem amb els excedents de la collita.
No tenim res més.
Les meves forces contra La Mirada del Rei? És un suïcidi.
Uns quants soldats no la destruiran.
Aquella nau i la seva dotació són destructors de mons.
Ho sento, és impossible.
Aquest home no és un revolucionari.
És un humil pagès.
Comerç o no,
el seu poble va conrear la terra amb les mans per alimentar-vos. A tots!
I, a causa d'aquella transacció,
el poble està amenaçat per l'almirall Noble,
qui vol posar fi a la vostra revolució.
Entenc.
Jo hi vaig.
Gràcies.
Germà, parlem-ne.
Les poques victòries que hem tingut han estat tàctiques.
No podem combatre La Mirada del Rei.
Si el pagès ens ha trobat, Noble no trigarà a fer-ho també.
No penso permetre que caigui un altre món per culpa nostra.
I els qui comandes?
Les seves vides són seves.
Aquesta gent ha acudit a nosaltres
com últim recurs.
Han vingut a demanar-nos ajuda
per enfrontar-se amb un cuirassat del Món Mare.
No és aquest el nostre combat?
No vam ser com ells en el passat?
Si no fem costat a aquests pagesos per defensar casa seva,
la revolució no té sentit.
Elegiu lliurement.
¿Qui està disposat a morir pels nostres ideals
en lloc d'amagar-se darrere d'ells?
Milius.
M'ho imaginava.
Qui si no s'assegurarà que tornis viu?
Dona les gràcies a Levitica i marxa del planeta.
Germana, fins aviat.
Potser això no és tan suïcida.
Per què ha acceptat ajudar-vos?
Bloodaxe?
Creus que s'equivoca?
Em sembla imprudent.
Així debilita una mica més
aquest moviment, anomena'l com vulguis.
Resistència, insurrecció.
Per a què, Kora?
Per acabar fet miques per un cuirassat?
El remordiment és molt poderós.
Sí, el remordiment. El punt dèbil de l'honor.
Fa anys vaig sentir això.
L'honor.
T'ho creus?
És cert.
De totes maneres,
em queden, com a molt, quinze estacions perquè robi a qui no toca.
O perquè em mati a punyalades un desgraciat en una baralla de bar.
És culpa teva.
Vols que sigui un home honrat.
Si tinguessis més combatents,
jo no us faria tanta falta.
Vols combatre amb nosaltres?
M'ho supliqueu.
Kai, no t'ho supliquem.
Bé, m'ho demaneu.
Si m'ho permeteu.
Caram.
Hi ha un entrebanc.
El carregament que porto.
Els compradors esperen a Gondival.
I no són dels que tenen paciència.
Vull tancar la meva carrera de lladre
abans de combatre contra un cuirassat.
Tu mateixa ho has dit, em necessites.
- No ho he dit. - Jo crec que sí.
Posaré el rumb i els diré que hi anem.
Merda, això vol dir que soc dels bons?
L'hi suplico...
Si us plau!
Li he dit la veritat.
No sé res més.
Ja, la veritat.
Que ha acollit enemics coneguts del Món Mare,
els ha guarit les ferides i els ha reparat les naus
segons l'ètica del seu codi d'honor i de caritat.
La nostra civilització ha viscut i prosperat durant 10.000 anys
amb l'honor i la caritat com a principis més valorats.
Sí. Sí, l'honor i la caritat.
Veu allò?
Aquella nau es diu La Mirada del Rei
en honor del nostre pare caigut.
Així que...
l'honor l'entenc.
La caritat no.
El rei va ser caritatiu amb un estranger com vostè
i li va costar la vida.
La nau té aquest nom per recordar-nos que aquella mirada benèvola
es va apagar per culpa de la caritat.
I que si Déu vol que aquella mirada es fixi en nosaltres,
encara que sigui un instant,
ens pot canviar la vida per sempre.
Avui es fixa en vostè.
Tenim permís per obrir foc.
Confirmat.
Foc a discreció.
Senyor, hem rebut un missatge d'un dels nostres falcons.
S'acosten als Bloodaxe.
Per fi bones notícies.
Preparin l'hiperllançament.
Jo mateix m'ocuparé d'aquells gossos traïdors.
Què ordena a La Mirada del Rei?
Quan hagi arrasat el planeta,
ens reunirem, els traurem la ubicació de la resta d'insurrectes
i els destruirem definitivament.
Sí, senyor.
MAGATZEM COMERCIAL NO REGISTRAT GONDIVAL
El Kai ha dit que són aquestes caixes.
- Aquí n'hi ha una. - Bé.
Sí. Agafeu les grises.
- Estan marcades. - Bé.
I no mireu què hi ha dins, no vull que penseu malament de mi.
On les posem?
- Darrere del pont hi ha lloc. - Fet.
Deixeu-les a l'altre costat del pont.
Descarreguem i marxem d'aquest coi de pedrot.
Serà un plaer deixar aquesta vida.
Bé.
Vull veure si està en el manifest.
Pilots!
Quan atraqueu, intenteu repostar.
I vosaltres dos vigileu!
Com va?
Tot està llest.
- Doncs endavant. - Sí.
Prepareu-vos.
Hi ha un problema.
De genollons.
No és moment de fer-se l'heroi.
Quan?
A Veldt, a Providence, quan vaig sentir la teva història.
Amb els teus ideals de resistència, sabia que aconseguiria alguns caps.
El Tarak, per exemple.
El seu món esclavitzat.
I després la Nèmesis.
Tota la seva família assassinada.
Però el general Titus?
Saps quant val ell sol?
Era evident que acceptarien
per venjar-se d'alguna manera del Regne,
encara que fos per un sac de cereals.
I després tu.
Kora.
O t'hauria d'anomenar Arthelais?
La cirereta del pastís.
Saps què va fer el Món Mare al meu planeta?
No només el va destruir.
Els van torturar a tots. Homes, dones i nens.
Els van deixar aferrant-se a la vida i els van cremar des de l'òrbita baixa.
Saps què vaig aprendre?
Mai et posis en el bàndol dels perdedors.
Això creus que fem?
No.
Sou al bàndol que ni tan sols sortirà als llibres d'història.
On és el teu honor?
Jo també m'ho pregunto.
Ets un desgraciat.
Qui tenim aquí?
Vejam.
Comandant Bloodaxe.
El cap de la insurrecció
que hem vingut a capturar en aquest ermot de la galàxia.
Amb ell ja m'asseguro l'escó al Senat.
És impossible no notar la presència de la reialesa.
Tarak Decimus.
O hauria de dir príncep Tarak?
El general Titus.
No cal presentar-lo, oi?
Les seves accions a la batalla de Sarawu el precedeixen.
El pagès.
El pagès ambiciós.
Em vano de no sorprendre'm per res.
Però mira'm.
Entenc que ells siguin aquí,
però tu...
Què pretenies guanyar posant-te en una posició... tan dèbil?
Contesta.
Sí, ja.
La llegendària espadatxina coneguda com a Nèmesis.
Setze alts funcionaris imperials assassinats
amb les seves escortes.
I tot per venjar l'assassinat dels seus fills.
Esclar.
Em va semblar reconeixe't
en aquell poble immund.
Allà, entre gent modesta,
la fugitiva més buscada de l'univers conegut.
"La que deixa marques".
Arthelais.
¿Saps què has fet per mi, Arthelais, realment,
amb aquesta aliança?
Quan ofereixi els vostres cossos al regent,
seré un heroi del Regne.
Faran cançons de les meves proeses.
I jo no he fet res, esclar.
Anem al gra.
Els transportarem paralitzats, per si fan alguna bajanada.
Dempeus. Tinc feina per a tu.
Escolta...
D'acord!
Si jugues bé les teves cartes, potser te'n sortiràs.
Ets un tarat.
I tu ets un covard.
Només has de prémer el gallet.
No ho faré.
I tant que sí.
Ho pots fer. Prem el gallet.
Sé que estàs enamorat d'ella.
Kora.
Gunnar.
Ho sento molt.
Tu pots.
Pilots! A les naus!
Desamarra'm, de pressa!
No!
Això és perfecte.
Han donat la vida per nosaltres.
Creien en la seva causa.
No hi ha res millor pel qual morir.
Hauria d'haver mort amb ells.
Jo sé prou bé què és
sentir-se culpable per continuar viu quan els companys moren.
Honra'ls...
com puguis a partir d'ara.
Porta'ls en tu.
El que hem fet és un cop al Món Mare.
Criminals,
gent corrent contra una màquina de guerra.
Aquest petit acte de rebel·lia dona veu als qui no en tenen.
És més que un oficial cabró i alguns soldats morts.
És el començament d'alguna cosa.
Ara què faran?
Els seus soldats no destaquen pel seu valor.
Quan mor un almirall, el protocol exigeix que la nau torni.
Millor.
Cobrarem de tota manera, oi?
Un tracte és un tracte.
El pagament ens espera a Veldt.
Estic en deute amb tu, Gunnar. No em fiava d'aquell pilot.
Tots ho estem.
Ens ha salvat.
Digue'm una cosa.
És cert el que ha dit el caça-recompenses?
Que ets Arthelais?
El Kai era un mentider que gairebé us ven per diners.
Alguna cosa més, general?
No em diguis general.
El veieu?
Allà.
És el nostre poble.
És casa nostra.
Casa nostra.
Mai havia pogut dir això.
Llàstima que hagis matat el desgraciat de Noble
i que ja no hàgim de lluitar.
Hauria estat meravellós morir aquí.
És cert.
Som-hi.
Prepareu-lo per a la transmissió.
Balisarius espera.
Senyor, l'estabilitzem abans?
No, no farem esperar el regent.
Neuroenllaç.
Enllaç establert.
Connexió activa.
El senyal és fort.
Envieu-lo.
Amo.
Balisarius.
L'he trobat.
He trobat Arthelais.
La que deixa marques.
- Segur que és ella? - Sí, senyor.
El deslleial general Titus i Darrian Bloodaxe l'acompanyaven.
La seva captura és imminent.
Comandant,
es pensava que em portava una bona notícia?
La meva filla, Arthelais,
una de les guerreres més temibles i condecorades de la nostra història
està implicada en una insurrecció naixent.
¿M'hauria d'alegrar
el fet que s'hagi aliat amb un estrateg tan genial com el general Titus?
Senyor, aviat la capturarem.
Li portaré el seu cap.
De fet, el cap que corre més risc és el seu.
Vull que esclafi la insurrecció totalment, em sent?
I que capturi la meva filla amb vida.
Em portarà la meva estimada nena
per crucificar-la davant del Senat.
Si no me la porta,
l'execució pública
que provocarà calfreds als senadors
en ressonar els crits en el marbre dels seus murs
serà la seva.
Ha tornat?
No ho sé.
No veig pols ni activitat cerebral.
Aplica la màxima potència.
FINAL DE LA PRIMERA PART
Subtítols: Tulio Labadie