Downloaded from YTS.MX
Mys Cape Cod je letní hřiště Nové Anglie.
Kousek od pláže se však stále častěji objevují žraloci bílí,
Official YIFY movies site: YTS.MX
kteří loví dosud nevídaným způsobem.
U pobřeží Cape Cod došlo k údajnému útoku žraloka.
Pokousaný plavec byl převezen do nemocnice.
S novými vědeckými poznatky a překvapivými objevy...
Je úchvatné, jak rychle se žraloci pohybují.
...vědci doufají, že dokáží předpovídat jejich chování...
Označil jsem žraloky bílé jen šest metrů od pobřeží.
...a zajistit bezpečnost lidí.
V severovýchodním cípu Spojených států
se u pobřeží státu Massachusetts rozkládá mys Cape Cod posetý plážovými městečky.
A léto je pro turisty i žraloky vrcholným obdobím.
V tomto období sem migrují žraloci bílí, aby lovili stále větší počet tuleňů.
Těsně vedle měst a pláží.
Za deset let zaútočil žralok pětkrát, z nichž jeden útok byl smrtelný.
Proto je důležité vědět, kdy je bezpečné jít do vody.
Žraloci bílí se vracejí ve velkém počtu.
Obnovily se tu populace tuleňů. Ale máme problém.
Překrývají se s nimi lidské aktivity.
Jako rodič těžko snáším. když vidím svou dceru
po pás ve vodě,
protože je reálná pravděpodobnost,
že někde blízko ní jsou žraloci bílí.
Aby snížili pravděpodobnost útoků,
chtějí vědci Greg Skomal a Megan Wintonová,
kteří spolupracují s organizací Atlantic White Shark Conservancy,
zlepšit předvídatelnost choování žraloků.
Chceme lépe informovat
pracovníky ochrany veřejnosti, turisty...
RYBÁŘSKÝ BIOLOG
...a širokou veřejnost o tom, kde se tito žraloci nejčastěji vyskytují
a kdy a kde mohou lovit tuleně.
Aby zjistili, kde a kdy se žralok může vyskytovat,
označují, sledují a natáčejí žraloky bílé po celém mysu.
Od roku 2014
se snažíme odpovědět na otázku...
VÝZKUMNÁ PRACOVNICE
...kolik žraloků sem každoročně připlouvá.
Pokud se jim podaří odhadnout celkový počet žraloků bílých na Cape Cod,
bude to pro vědu poprvé.
Pokaždé, když vyrazíme do terénu, vidíme nové žraloky.
Greg a Megan se také chtějí dozvědět,
jak žraloci využívají tento jedinečný podmořský terén
k lovu tuleňů.
Včetně toho, jak probíhají poslední okamžiky před útokem.
Nejdříve však musí nějakého najít.
- Na dvou hodinách, Johne. - Jo, vidíme ho, Wayne.
Pozorovací piloti je umí najít vcelku jednoduše.
Na jedné hodině.
Na dně je krásný bílý písek, který skvěle kontrastuje
s tmavým tělem žraloků.
Je pode mnou.
Wayne nasměruje výzkumnou loď ke žralokovi.
Několik set metrů.
- Pokradmu se k němu přiblížíme. - Tamhle!
A pak ho natočíme pod hladinou s kamerou GoPro.
Podívejte se na něj! Jak si nás poměřuje!
- Pokud plave ve vhodné hloubce, označí ho. - Pojď, krasavče.
Super. To bylo perfektní.
Pokaždé si zapisujeme nejrůznější informace:
kde jsme ho viděli, jaká byla teplota vody,
jaká byla hloubka vody a jak byl ten žralok velký.
A v průběhu dne to opakujeme.
Natáčejí žraloky všech tvarů, velikostí a povah.
Plaval přímo ke kameře!
Rozhodně je naštvaný. Tihle malí bývají vznětliví.
Plave zpátky k lodi. Co udělá?
Má spoustu škrábanců od tuleňů, zkoušel to na ně.
Mladší a menší žraloci jako tento, mohou být jako lovci nezkušení.
Možná v tom nejsou tak dobří, ale zdokonalují se.
Tuleni jsou velicí.
Sami jsou skutečně zdatní dravci.
A mají velké drápy a velké zuby. Takže pokud je žraloci
nezlikvidují rovnou, tuleni se brání.
Říkáme tomu tulení vyrážka. Žraloci mají na tlamě škrábance.
Takže na některých žralocích,
hlavně těch malých,
kteří se ještě nenaučili, jak zabít tuleně,
můžeme vidět rozsáhlé škrábance od tuleňů.
Každé označení jim pomůže žraloky katalogizovat a sledovat je.
Mám ho!
Pěkný kousek! Podívejte na něj!
Je přímo za námi! Ty jo!
Ty jo!
Vrazil do nás!
Nelíbíme se mu.
Připadal mi jako nějaké útočné plavidlo!
Myslel jsem, že chce odplavat na moře,
protože začal zrychlovat,
ale pak se otočil a narazil do lodi!
Bylo vidět, že byl dost naštvaný.
Nejspíš je ve vyhrocené fázi krmení.
A u těchhle žraloků se právě bojím toho, že tu potkají třeba surfaře,
potápěče nebo plavce.
Neuvěřitelné.
Jejich výzkum naznačuje, že populace žraloků roste,
ale kolik jich vlastně je?
Od roku 2014 provádíme opravdu intenzivní populační studii,
dvakrát týdně jsme jeli na moře, pořizovali podvodní videozáznamy
a v podstatě vytvářeli katalog žraloků bílých v oblasti.
Nyní tyto informace využíváme k extrapolaci,
abychom zjistili počet žraloků.
Katalogizovali jich už stovky,
ale věří, že celkový počet žraloků by mohl být o stovky vyšší.
Kdybyste mi před 25 lety řekli,
že tu bude spousta žraloků bílých lovit tuleně
a já je budu označovat, řekl bych, že jste se zbláznili.
Ale za posledních deset let jsme označili více než 250 žraloků bílých,
což bych vůbec nečekal.
Ale je to skutečně návrat přirozeného ekosystému.
Jaký je k tomu důvod? Tuleni.
Před rokem 1970 považovali rybáři tuleně za konkurenci a zabíjeli je na potkání.
Populace tuleňů byla zdecimována.
Bez stálého zdroje potravy žraloci zmizeli.
Po celé generace ubývalo tuleňů a žraloků bílých bylo velmi málo.
V roce 1972 však byli tuleni podle zákona o ochraně mořských savců
prohlášeni za chráněný druh.
Nyní seodhaduje, že v oblasti Cape Cod žije až 50 tisíc tuleňů.
Jejich počet opět narostl.
Stejně jako počet žraloků.
Je to úžasný přírodní ekosystém,
kde je žralok bílý predátor a tuleni jsou kořist.
A pak tu máme lidi,
kteří se s tímto vztahem predátor–kořist prolínají.
A uvědomili jsme si,
že je důležité začít myslet na ochranu veřejnosti.
A proto jsme se v posledních několika letech
začali opravdu intenzivně zabývat
dravým chováním žraloka bílého.
Žraloci bílí po celém světě loví ze zálohy.
Z hluboké vody vystřelí takovou silou, že vyletí do vzduchu.
Ale ne na mysu Cape Cod.
Pláže jsou zde lemovány mělkými písečnými pruhy.
Bez možnosti využít hloubku je pro žraloky obtížnější
přepadnout tuleně ze zálohy.
Proto tu loví chytřejším způsobem.
Úkolem Grega a Megan je zjistit jak.
Dravá strategie žraloka bílého spočívá v nenápadnosti.
Jak těsně se tuleni drží pláže.
Vědí, že na mělčině se k nim žraloci nedostanou.
A tak vidíme,
že se tu žraloci snaží lovit v dost mělké vodě.
Když je pozorujete tady u pobřeží,
vidíte, že jen tak plavou kolem
a v podstatě čekají na tuleně, až udělají chybu.
Na pláži jim nic nehrozí. Ale tuleni jedí ryby.
Musí tedy opustit bezpečí pobřeží.
Každý tuleň ve vodě je pro žraloky potenciální vysoce výživná potrava.
Žraloci bílí k přežití potřebují sníst každý týden množství odpovídající
18 kilogramům tuku.
A riskují všechno, aby potravu získali.
V těchto mělkých vodách žraločí samice zabila tuleně,
ale to je jen polovina úspěchu.
Vlny tlačí mršinu do příbojové zóny a mimo její dosah.
Žraločí samice se však drží poblíž.
Překonává své možnosti, aby k tuleni doplavala v pouhých centimetrech hloubky!
Pokud na něj nedosáhne, bude plýtvat cennou energií.
Je na mělčině.
Je vidět, jak se jí kolem hřbetní ploutve tříští voda.
Ale k tuleni se nedostane.
Krevní stopa z tuleně přilákala do oblasti další žraloky.
Pro tuto velkou samici je to teď, nebo nikdy.
Jídlo tak bohaté na tuky a bílkoviny stojí za námahu a riziko.
Tuleni jsou pro žraloky skvělou potravou.
Nejsou to jediné, co jedí,
ale hlediska energetického obsahu se jeden tuleň
vyrovná stovkám nebo tisícům ryb.
Chytit tuleně ale není snadné.
V osmi případech z deseti se žralokům pokus nepodaří.
Ať už se to podaří, nebo ne,
návrat dravých žraloků do oblasti,
která se stala mekkou turistů, by mohl být nebezpečný.
Greg a Megan chtějí lépe porozumět tomu, co žraloci dělají.
Chceme znát jejich chování a způsob,
jakým se rozhodují ohledně toho,
kde a kdy zaútočit a zabít tuleně.
Vidět okamžik útoku je však velmi vzácné
a natočit ho ještě vzácnější.
Proto vyvinuli novou kamerovou technologii,
která se na Cape Cod dosud nepoužívala.
Zde poprvé tato sledovací zařízení zaznamenávají
jedinečné chování žraloků bílých přímo v akci.
Má to zabudovaný kamerový systém.
Může zaznamenávat vše, co žralok dělá,
a divák se v podstatě několik dní bude most
vozit žralokovi na hřbetě a sledovat jeho chování.
Bude se moct různě projevovat a my to budeme zaznamenávat,
ne každou hodinu nebo minutu, ale každou sekundu.
Tady, na dvou hodinách, Johne. Docela hluboko.
Elektronické značky mají zařízení, které má každý v chytrém telefonu,
které umožňuje sledovat vaši aktivitu.
Mají 3D akcelerometr,
který dvacetkrát za sekundu archivuje pohyby
a chování zvířete.
- Krásný kousek. - Ten je ale velký. Krasavec.
Nevidím označení.
To je Buclatý lenochod!
Tříapůlmetrový žralok bílý.
Lidé si možná myslí, že dávat žralokům přezdívky není příliš vědecké.
Ale pomáhají nám zapamatovat si, o kterého jedince se jedná.
Řekneme: „Buclatý lenochod.“
Lidé často nedokáží žraloky rozeznat.
Každý jedinec však má mnoho jedinečných rysů,
vlastností a zbarvení, které nám umožňují
rozpoznat je při pohledu z hladiny.
- To bude složité. Jsou magnety vypnuté? - Jo.
Připraveno k akci.
Posouvá se trochu doleva, Johne.
Sledovací zařízení musí bezvadně umístit,
aby kamera mohla zachytcovat pohyby Buclatého lenochoda.
Zpomal.
Rád plave nahoru, dostaneme ho, až se vrátí.
Z těch značek víme, že často plavou
prudce dolů a pak zase prudce nahoru, jako by se odráželi.
Ale tenhle už by měl rychle vyplavat, ať ho můžeme označkovat.
No tak, pojď nahoru, šup.
Pěkně! To vypadá skvěle!
- Jo! - Juchú!
A teď budeme čekat, co bude Buclatý lenochod dělat.
Tamhle je!
Je přímo tam! Ty jo!
Ten hajzlík loví dost blízko.
Takže žralok Buclatý lenochod, kterého jsme právě označkovali,
je teď přímo u tuleňů v těsné blízkosti pláže.
- Dělá přesně to, co chceme. - Přesně tak.
Cílem této studie je právě charakterizovat tohle chování
a zjistit více o tom,
jak žraloci loví tuleně ve vodách u našich pláží.
Chceme zjistit, kdy, kde a jak žraloci bílí přirozeně útočí
a zabíjejí svou kořist, tedy tuleně.
Pokud najdeme vzorce chování,
můžeme předvídat nebo odhadovat,
kde se budou nejspíš pohybovat
vzhledem k lidským aktivitám a vzhledem k jejich potravnímu chování.
A tahle pomůcka nám to umožňuje.
Na uvolnění sledovacího zařízení z tohoto žraloka budou čekat několik dní.
Pokud se jim podaří zachytit rádiový signál zařízení,
získají cenné údaje.
A možná i detailní videozáznam nějakého útoku.
- Dobře, vidíme ho, Wayne. - Jo, fajn, je na jedné hodině.
Děje se to při přílivu, odlivu, ve dne, v noci?
Používáme nejrůznější nástroje, abychom lépe pochopili,
jaké okolní podmínky vedou k této přirozené události.
Jsem zpátky, letím na pravobok.
Největší šanci spatřit žraloka máte ze vzduchu.
Z mého úhlu je množství žraloků,
které vídávám, nekonečně větší
než u průměrného člověka. Opravdu nekonečně.
Standardní představa o žraloku bílém je totiž taková,
že mu ploutev vyčuhuje nad hladinou,
jako ve filmu Čelisti. Jenže to se děje zřídka.
Bývá celý ponořený. Proto jsem potřeba já.
Žraloka totiž najdete jedině s letadlem.
Několikrát jsem viděl, jak se žralok bílý pokusil sežrat tuleně.
Většinu času jsou však tuleni velmi vnímaví a hbití.
Tenhle tuleň velmi rychle odskočil stranou a udělal obrat o 180 nebo 270 stupňů.
Obeplul žraloka a dostal se mu na ocas, kde je v bezpečí.
I z ptačí perspektivy vidí Wayne
pokusy o napadení jen několikrát do roka.
To ale není všechno, co vidí.
Lidé na plážích o žralocích neví.
Ti často plavou těsně okolo koupajících se lidí a surfařů.
Nebezpečné interakce s lidmi jsou vzácné.
Ale musíte si opravdu dávat pozor.
Cestovní ruch je pilířem zdejší ekonomiky.
V létě se zde počet obyvatel více než zdvojnásobuje,
stejně jako počet návštěvníků pláže.
Je to také vrcholný čas pro žraloky.
Za posledních deset let došlo na Cape Cod k pěti útokům žraloka na člověka.
Poslední, z roku 2018, byl fatální.
Oběť byla převezena do nemocnice, kde byla prohlášena za mrtvou.
Naprostá většina turistů i místních obyvatel
však své koupací návyky nezměnila.
Místní obyvatelé se obávají dopadu na cestovní ruch.
Stejně jako žraloků bílých však přibývá i turistů.
Velcí žraloci blízko pláže podporují žraločí turistiku.
Tulení turistika také přitahuje davy lidí.
Ve vodě se vyskytuje stále více lidí,
je tedy extrémně důležité pochopit, jak zde žraloci loví.
Ekolog mořské krajiny Bryan Legare z Centra pobřežních studií
pracuje s Gregem a Megan na předvídání chování žraloků.
Pěkný.
A jeho zjištění mnohé vysvětlují.
Sleduje pohyb žraloka bílého po mořském dně a písečných pruzích.
V takovém měřítku, jaké tu ještě nikdo nedělal.
Až dosud jsme chápali,
jak se žraloci přesouvají...
EKOLOG MOŘSKÉHO DNA
...z pláže na pláž na míle daleko.
Ale jakožto návštěvníkovi pláže mi to neříká,
kde se žralok nachází vzhledem k lidem.
Potřebujeme způsob, jak tyto živočichy zaměřit
v mnohem jemnějším měřítku, abychom zjistili,
jak využívají pruhy, koryta, vlny a proudy.
Nejdřív Bryan provedl sonarový průzkum, který ukázal oblasti mořského dna mysu
na nejpodrobnějších mapách podmořského terénu mysu, které existují.
Pomocí těchto map našel způsob, jak sledovat
pohyb žraloka v krátkých časových intervalech.
Máme zde tisíce jednotlivých poloh
asi 60 různých žraloků,
kteří zde byli přítomni každou druhou hodinu během léta 2021.
Každá červená tečka označuje místo výskytu žraloka.
Podařilo se nám potvrdit,
že v těchto mělkých vodách je nějaký žralok přítomen po většinu času.
A chování žraloků na jednom konkrétním místě vyniká.
Oblíbené místo žraloků, kde se jich vyskytuje nejvíc,
se nachází v blízkosti jednoho z největších tuleních nocovišť na mysu.
Je to prohlubeň.
Místo, kde proudy vytvářejí
dva mělké písečné pásy s hlubokým žlabem mezi nimi.
Jak se písek pohybuje podél vnějšího mysu, vytváří dva rovnoběžné pruhy,
jeden přiléhající ke břehu
a druhý o něco dále od pobřeží. Uprostřed je hluboké koryto.
Když se žraloci pohybují v této oblasti, využívají vnitřní pruh
a pohybují se po dně směrem k místu, kde tuleni sídlí.
Plíživý útok, při kterém využijí koryto kvůli hloubce,
písečný pruh jako krytí a kalnou zelenou vodu, aby nebyli vidět.
Nic nedělají náhodně.
Žraloci bílí sledují mořské dno
a při lovu tuleňů se přizpůsobují místnímu prostředí.
Jde o jedinečnou strategii, kterou jinde na světě nepoužívají.
Vykazují jiný typ chování, než jaký jsme pozorovali
na jiných místech po celém světě, kde se často vyskytují.
Pro Megan a Grega je tato nová informace zásadní.
Cape Cod je pro žraloky bílé asi nejnáročnějším místem na světě
pro úspěšný lov tuleňů.
Musí přijít na to, jak se pohybovat v mělké vodě
a jak úspěšně přepadnout kořist.
Proto musí být velmi vypočítaví.
Obvykle si nemyslíme, že se paryby musí učit, ale ony se učí.
Mají kognitivní schopnosti přizpůsobit se na základě zkušeností.
A řeknu vám rovnou,
že kdykoli se žralok bílý snaží něco zabít,
je to obrovský výdej energie.
Pokud na konci není energetická odměna
v podobě velkého jídla, pak je to zbytečně vynaložená energie.
Pokud se to bude stávat příliš často, nepřežije.
I zkušený žralok se bude držet zpátky, dokud si nebude naprosto jistý,
že může tuleně úspěšně přepadnout a zabít.
Ti, kteří se zde úspěšně živí, na to přišli.
Museli se naučit takovému chování, aby získali potravu.
My se snažíme zjistit, jak to dělají.
Nové technologie, jako bylo sledovací zařízení
na Buclatém lenochodovi,
mohou přinést informace z kritických okamžiků před útokem.
Zatím pořád jen kloužeme po povrchu.
Uplynuly dva dny a na hladinu vyplavalo sledovací zařízení
z Buclatého lenochoda.
Megan sleduje jeho signál, aby ho mohla najít.
Jeho záběry by mohly pomoci vyřešit záhadu,
jak žraloci bílí loví na Cape Cod.
Tohle zařízení obsahuje kameru.
V podstatě jezdíte hřbetě žraloka.
Přesně vidíte, co dělal.
Tohle je fakt super. Vidíte, že je na úplné mělčině.
Můžete vidět vodní hladinu i dno.
Teť to začíná!
Po něčem jde.
A je působivé vidět, jak tato zvířata dokáží zrychlit.
Jsou tak silní. Tenhle záběr není zrychlený.
Tohle je nejbližší pozorování lovu z pohledu žraloka,
kterého byli vědci schopni.
Nají se Buclatý lenochod, nebo zůstane o hladu?
Když se na něj podíváme ve zpomaleném záběru,
můžeme si udělat lepší představu o tom, co vlastně dělá.
Je úžasné, jak rychle se dokáže pohybovat.
Tady můžete vidět,
že něco uvidí a okamžitě reaguje.
Tady vidíte, jak zareagoval.
A můžete vidět, jak rychle jde na věc.
Je tam vidět nějaký stín.
To je tuleň.
Jeho hřbetní ploutev téměř proráží hladinu.
Tady je vidět velká vodní tříšť
a tady ta tmavě šedá skvrna, to je tuleň.
Vidíte, jak rychle plave, zvedá vlnu
a ví, že ho pronásleduje žralok.
Ale tuleň uniká.
Nejednalo se o úspěšný útok.
Přesto jsme se z této interakce hodně dozvěděli.
Buclatý lenochod se k tuleni natolik přiblížil,
že člověk skoro nechápe, proč ho nedostal.
Tuleni jsou však sami fantastická zvířata.
Jsou velmi mrštní. Jakmile si všimnou blížícího se žraloka,
často se jim podaří uniknout.
Díky těmto přístrojům jsme si tedy
nejen udělali lepší představu o jejich dravém chování,
ale také jsme zjistili, jak hodně se musí snažit,
aby se ve zdejších vodách mohli úspěšně nakrmit tuleni.
Někteří místní se domnívají,
že žraloci ani tuleni nemají na mysu co dělat.
Vyrostl jsem na mysu Cape Cod.
Komerční rybolov dělám 21 let.
Když jsem byl malý, tuleně jste tu viděli jenom zřídka.
Teď tu máme problém,
protože se přemnožili,
decimují celou rybí populaci
a ničí křehký ekosystém, který tady máme.
Rybolov je součástí kultury a půvabu mysu,
pojmenovanému podle tresek, které kdysi plnily vody v okolí.
Klesající populace ryb v důsledku desetiletí trvajícího nadměrného rybolovu
ztěžuje rybářům obživu.
Mnozí z toho viní tuleně.
Ve výsledku mají zdejší tuleni přímý dopad na mé příjmy,
na živobytí mé osoby,
mé rodiny a mého podniku, a to člověka mrzí.
A protože je tu teď tolik tuleňů, přilákali žraloky bílé,
a kvůli nim je pro lidi nebezpečné chodit do vody.
A teď, když jde moje dcera do moře,
reálně hrozí, že by mohla zemřít.
Mnozí považují žraloky a tuleně za nový fenomén.
Místní členové kmene Mashpee Wampanoag
však s tuleni a žraloky koexistují již po staletí.
Tyto vody nás živily po tisíce let.
Na tuleně naše kultura velmi spoléhala.
Lidé říkají, že tuleni a žraloci jsou novinka.
KMEN MASHPEE WAMPANOAG
To neodpovídá písemným záznamům
a rozhodně to neodpovídá kmenovému ústnímu podání.
Matka příroda je mocná věc. A návrat tuleňů a žraloků,
když vidíme, jak se vrací volně žijící zvířata,
znamená, že mají zdroje potravy.
Vše na sobě navzájem závisí.
My věříme v to, že vše má právo na život.
Musíme je tedy respektovat
a brát ohled na to, že sem připlouvají v určitých obdobích,
stejně jako dovolujeme turistům,
aby zaplavili naše ulice a rušili místní obyvatele.
Máme s nimi trpělivost.
Proto musíme být všichni pozorní a trpěliví
vůči všem bytostem, jako jsou žraloci, tuleni, všichni.
Tuleň kuželozubý je místním nejběžnějším druhem tuleně.
Může dosahovat délky až tří metrů a váhy téměř 400 kg.
Na souši jsou nemotorní. Ve vodě ale popírají gravitaci.
Jsou zvědaví a hraví.
Vody kolem mysu jsou bohaté na ryby a korýše,
kterými se rádi živí.
Je to celoroční ráj tuleňů kuželozubých.
Ale vždy, když jdou do vody, jsou zranitelní.
Po střetu se žralokem má tento tuleň ošklivá zranění.
A ačkoli mají tuleni mimořádné regenerační schopnosti,
až se příště pustí do vody, může to být naposledy.
Takový tuleň musí denně sníst
až šest procent své tělesné hmotnosti, aby přežil.
Na zotavování tedy nemá čas.
Musí se vrátit do vody, aby se nakrmil.
Útok žraloka způsobil otok
a bude mít pravděpodobně smrtelné následky.
Nemůže se potopit, takže si nezajistí potravu.
Je jako plovoucí kachna. A neunikl pozornosti.
Ale žralok nezaútočil!
Je ohromující, jak o těchto zvířatech přemýšlíme, co říkáte?
Jsou to vážně predátoři plní energie?
Hodně lidí je považuje za bezduché požírače.
Mohli by tito velcí žraloci být ne bezduší zabijáci, ale vybíraví jedlíci?
Máme tu něco úplně jiného než to,
co obvykle vidíte v televizi nebo ve filmech.
To mě opravdu dostalo.
To je otázka pro příští žraločí sezónu.
S blížícím se koncem léta se žraloci bílí stěhují
na jih až na Floridu, aby unikli chladu.
V zimě se nad mysem Cape Cod rozprostírá drsná krása.
Na prázdné letní domy napadl sníh.
Ale tuleňům kuželozubým nadchází nejdůležitější období v roce.
Chtějí tu vychovat svá mláďata.
Po 11 měsících porodí samice pouze jedno mládě.
Po narození váží mládě asi 15 kilogramů, ale během následujících tří týdnů,
kdy pije výživné mateřské mléko, přibere přes jeden kilogram denně.
V tomto období je jediným úkolem matky starat se o novorozence.
Své mládě neopustí, ani aby se najedla.
V tomto období jsou mládě i matka velice zranitelní.
Proto se na zimu usadí na této odlehlé pláži
na vnějším okraji mysu.
Bioložka doktorka Andrea Bogomolniová sleduje jejich roli v životním prostředí.
Lidé mají o tuleních kuželozubých,
konkrétně v této oblasti, mylné představy.
Například že žerou všechny ryby,
nejen některé druhy, ale všechny.
To ale není pravda.
Jedí to, čeho je dostatek.
Jejich strava se z velké části zakládá na těchto malých krmných rybách.
Studie ukazují, že dusík obsažený v tuleních výkalech
hnojí původní plážovou trávu,
čímž pomáhá stabilizovat písečné duny a chránit oblast před bouřkovými přívaly.
Dusík z tuleních výkalů, které jsou na pláži,
ve skutečnosti přispívá k růstu plážových travin.
Návratem těchto živočichů do jejich prostředí
by se tedy ekosystémy mohly změnit
zcela neočekávaným způsobem. Je to opravdu vzrušující.
Na jaře se tulení matky s mláďaty vracejí do moře, aby se nakrmily.
Vracejí se i žraloci. A mají hlad.
Po dlouhé cestě na sever musí doplnit své tukové zásoby.
Čerstvě zabité zvíře plovoucí v mělké vodě
je příležitost, kterou si tento velký samec nemůže dovolit nevyužít.
Ale v 60 centimetrech vody je to riskantní.
Je to nebezpečný scénář. Tohle je velký žralok.
Pravděpodobně váží přes 450 kilogramů.
Velké paryby příliš mělkou vodu nemusí,
zejména pokud je v ní proud nebo vlny, které je tlačí ještě dál.
Jednoduše tak mohou skončit na pláži.
Je to riziko, které žralok podstupuje,
chce toho tuleně za každou cenu dostat.
V tomto případě na mělčině.
Není to dobré místo pro velkou parybu. Lidé si neuvědomují,
že žraloci nemají zpátečku, musí se pohybovat dopředu.
Jediná vlna by ho mohla dostat do bodu, odkud už není návratu.
Nemůže jen tak couvnout. A tak když žralok skončí na písku,
musí se vrtět, zmítat sebou, a otáčet se, aby se dostal zpátky.
V některých případech se mu to nepodaří a zemře.
Při lovu v příboji je tento žralok téměř na souši!
Tohle se ještě nikdy nepodařilo natočit.
Pomocí svalnatého ocasu se probojuje zpět do vody.
Odtáhne tuleně z nebezpečné zóny.
Konečně se do něj může pustit.
Tento rozruch ale nezůstal bez povšimnutí.
Blíží se další dva žraloci. Neobvyklý jev.
Předpokládá se, že žraloci bílí jsou samotáři.
Novinkou pro nás je pozorovat více žraloků u jedné kořisti.
Jakmile se dominantní žralok vzdálí, přiblíží se o něco menší žralok
a možná si dá rychlé sousto před tím, než se první žralok vrátí.
Společné krmení více žraloků bylo zdokumentováno jen zřídka,
a na Cape Cod vůbec poprvé.
Nový výzkum naznačuje, že jsou společenštější,
než jsme si dokázali představit.
Lidé si myslí, že žraloci bílí jsou tak trochu samotářští,
a ne zrovna nejinteligentnější tvorové.
Jsou považováni za plovoucí čumáky,
které v podstatě neustále hledají další potravu.
Ale existují mezi nimi složité sociální interakce,
kterým vědci teprve začínají rozumět.
Vidět ty tři žraloky, jak si při krmení vzájemně ustupují,
skoro jako by tančili,
to mě vážně dostalo.
Nebojovali, nijak se do sebe nepouštěli,
což je opravdu překvapivé.
Takové chování jsme na Cape Cod ještě nikdy neviděli.
A tento velký, úspěšný samec je možná dokonce žralok, kterého znají.
Myslím, že z těch tří budeme schopni identifikovat
toho velkého žraloka.
Byl tak těsně u pláže a v tak mělké vodě...
že jsme mohli jasně vidět
některé jeho znaky i okraj hřbetní ploutve,
který je u každého žraloka jedinečný.
Je to jako otisk prstu u člověka.
Na některých místech byly vidět značky na ocase,
bylo tam zřetelné vroubkování.
Teď, když jsem viděla tento záběr, jsem si stoprocentně jistá,
že se jedná o Buclatého lenochoda.
Poprvé byl identifikován v roce 2014.
- Jsou magnety vypnuté? - Jo.
Ještě zajímavější je, že Buclatého lenochoda
jsme označili kamerovým zařízením už loni v létě.
Viděli jsme, jak aktivně pronásleduje tuleně,
což bylo neuvěřitelné. Nakonec se mu to ale nepodařilo.
Ale ne tento rok.
Lov tuleňů u mysu Cape Cod není snadný.
To, že sem připlouvá rok co rok, svědčí o tom,
že přišel na to, jak v této oblasti úspěšně lovit tuleně.
Učí se z roku na rok.
Naučil se orientovat v tomto prostředí,
což je prostě vzrušující.
Buclatý lenochod je však jen jedním z mnoha žraloků bílých,
kteří se sem rok co rok vracejí.
Nikdy nebyl proveden
odhad populace žraloků bílých v severozápadním Atlantiku.
Je to jedna z nejzáhadnějších populací
žraloků bílých na planetě.
Podnětem k tomu, abychom začali s katalogizací,
tedy nebyla jen identifikace těchto žraloků.
Podnětem bylo zjistit,
kolik žraloků bílých připlouvá na Cape Cod.
Nyní mají Megan a Greg poprvé k dispozici celkový počet žraloků v oblasti.
A je mnohem vyšší, než předpokládali.
Podařilo se nám odhadnout,
že během pěti let navštívilo vody u mysu Cape Cod
800 až 900 jedinců.
Což je naprosto neuvěřitelné.
Pláže Cape Cod navštěvuje téměř 900 žraloků bílých,
což z místa činí jednu z největších a potenciálně nejhustších oblastí
výskytu žraloků bílých na světě.
Průlomová práce Grega, Megan a Bryana ukazuje,
že tito žraloci jsou chytřejší, sociálnější, vybíravější
a žijí zde v mnohem větším počtu, než bylo dosud známo.
Jak ale mohou tyto informace pomoci zajistit bezpečnost lidí?
Tato pláž je opravdu oblíbená,
pravděpodobně jedna z nejoblíbenějších na celém Cape Cod,
ale doslova šest metrů od břehu jsem označil žraloky bílé.
A tak výzkum, který právě provádíme,
se zaměřuje na studium toho, kde žraloci loví,
jak loví a jak to souvisí s prostředím,
abychom našli vzorce, které povedou k předvídatelnosti.
Jako předpověď počasí pro aktivitu žraloků.
Když je tu zdravá populace žraloků,
zdravá populace tuleňů
a když se tu odehrává
vztah mezi predátorem a kořistí,
je to dobrá věc.
To je obnova přirozeného ekosystému.
To je výsledk úsilí o ochranu přírody,
a o to nám jde.
Jde nám o vyvážený mořský ekosystém.
To by umožnilo, aby se divokým zvířatům dařilo
i v místech hustě osídlených lidmi.
Snažíme se získat informace,
které snad pomohou zachránit lidské životy.
Ale mějte na paměti,
že je dobře, že tu žraloci jsou.
Překlad titulků: Kristýna Gao Černá