Downloaded from YTS.MX
Cape Cod er New Englands lekeplass om sommeren.
Men like ved stranden øker antallet hvithaier,
Official YIFY movies site: YTS.MX
og de har nye jaktteknikker vi aldri har sett før.
Ved kysten av Cape Cod har det vært et mulig haiangrep.
En svømmer er bitt i benet og hastes til sykehuset.
Nye forskningsmetoder og oppsiktsvekkende funn
viser oss hvor raskt dyrene beveger seg.
Forskerne håper å kunne forutse haiens atferd...
Jeg har bokstavelig talt merket haier seks meter fra stranda.
...for å holde folk trygge.
I det nordøstlige hjørnet av USA
strekker Cape Cod seg fra kysten av Massachusetts, som har en rekke kystbyer.
Sommeren er høysesong for turister, men også haier.
Det er tiden da hvithaien migrerer hit for å jakte på et høyt antall seler.
Rett ved siden av byer og strender.
Med fem angrep på ti år, hvor et var dødelig, er det viktig
å vite når det er trygt å bade.
Bestanden av hvithai øker.
Selbestanden er gjenopprettet, men vi har et problem.
Menneskelig aktivitet overlapper med deres aktivitet.
Som forelder er det vanskelig
å se datteren min gå i vannet,
for det er sannsynlig
at det er hvithaier der hun svømmer.
Forskerne Greg Skomal og Megan Winton vil redusere antallet angrep.
De jobber med Atlantic White Shark Concervacy,
og ønsker at angrepene skal være mer forutsigbare.
Vi ønsker å gi mer presise råd
til sikkerhetsdirektoratet, strandløver...
FISKEBIOLOG
...og allmenheten, og fortelle dem hvor de sannsynligvis befinner seg
og hvor de kanskje jakter på sel.
Om de skal finne ut hvor en hai befinner seg og når, må de merke
spore og filme hvithaien rundt hele Cape Cod-halvøya.
Det vi har prøvd
å finne ut av siden 2014...
FORSKER
...er hvor mange hvithaier som kommer hvert år.
Om de kan finne et estimat på antallet hvithaier i Cape Cod,
blir det første gang vi får et vitenskapelig svar.
Hver gang vi er der ute, ser vi nye haier.
Greg og Megan vil også vite hvordan haiene bruker det unike undersjøiske
terrenget til å jakte på seler, inkludert øyeblikket rett før angrepet.
Men først må de finne en.
- Her borte, til høyre, John. - Vi ser den, Wayne.
Pilotene kan se dem ganske enkelt.
Ok, litt mer mot venstre nå.
Det er en vakker sandbunn som kontrasterer godt
med de grå ryggene til dyrene.
Rett under meg.
Wayne dirigerer skuta bort til haien.
Et par hundre meter.
- Vi sniker oss innpå. - Rett der!
Så tar vi video under vann med GoPro.
Se på den fisken, se! Den prøver å måle oss.
Om den forblir i vannet med riktig dybde, merker han den.
Kom igjen, kjære!
Det er bra. Det var perfekt.
Hver gang vi gjør det, samler vi inn informasjon
om hvor vi så dyret, hva temperaturen var,
dybden på vannet og hvor stort dyret var.
Det gjør vi igjen og igjen gjennom hele dagen.
De filmer haier i alle former og størrelser, og med ulike personligheter.
Den kom rett til kameraet!
Han er gira. De små pleier å ha kraft i seg.
Den kommer. Vi får se hva den gjør.
Den har kloremerker etter sel. Den har prøvd seg!
Yngre, mindre haier som denne, kan være utrente jegere.
Kanskje de ikke er så flinke. De øver seg.
Seler er store dyr.
De er litt av noen rovdyr selv.
De har store klør og tenner. Så om haien ikke tar dem
i ett hugg, vil selen kjempe tilbake.
Vi kaller det sel-eksem. De har kloremerker i hele fjeset.
Noen av individene,
og spesielt de mindre
som ikke har funnet den rette teknikken ennå,
har store mønstre med kloremerker fra sel.
Hver peiler hjelper dem med å katalogisere og spore haiene.
Jeg har ham!
Ikke ille merking! Se på det!
Den er rett bak. Jøss!
Oi, han traff oss!
Han liker oss ikke.
Det føltes ut som krig til havs!
Jeg trodde han ville dra
offshore, for han satt opp farten,
men så kom han og smekket til båten!
Vi så at haien var oppjaget.
Jeg tror den var veldig sulten,
og det er de jeg bekymrer meg for med tanke på surfere, dykkere
og svømmere dere ute.
Utrolig.
Forskningen antyder at bestanden vokser,
men hvor mange hai finnes det egentlig?
Vi har holdt på med en bestandsstudie siden 2014, og vi har dratt ut
to ganger i uken, tatt bilder under vann,
og opprettet en katalog med hvithaier i Cape Cod.
Nå bruker vi den informasjonen
til å beregne hvor stor bestanden er.
De har katalogisert hundrevis,
men de tror at det totale antallet kan bestå av hundrevis av flere.
Om du sa til meg for 25 år siden
at det ville være mange hvithaier som spiste sel,
og at jeg skulle merke dem, hadde jeg sagt at du var gal.
Men vi har merket over 250 hvithaier det siste tiåret,
og det ville jeg aldri trodd,
men det er virkelig et naturlig økosystem som kommer tilbake.
Og grunnen til det? Selene.
Fiskerne anså selene som konkurranse på 70-tallet, og derfor ble de drept.
Bestanden sank,
og dermed dro haiene, for de hadde ikke lenger en stabil matkilde.
I flere generasjoner var det færre sel, og hvithaien var sjelden.
Men i 1972 ble selen en beskyttet art
under den marine pattedyrloven.
Det anslås at det finnes opptil 50 000 seler i Cape Cod-regionen nå.
Bestanden er tilbake.
Og det er haiene også.
Det er et utrolig økosystem
med et rovdyr, hvithaien, og byttet, selen.
Og så er det mennesker på besøk,
som overlapper med dette økosystemet.
Vi innså at det var viktig å begynne å tenke på folks sikkerhet.
Etter det, begynte vi virkelig å forske
på hvithaiens rovdyrsatferd.
Hvithai over hele verden jakter i bakhold.
De kommer opp av vannet med en sånn kraft at de blir luftbårne.
Men ikke på Cape Cod.
Her er strendende omringet av grunne sandbanker.
Å ligge i bakhold og ta en sel er vanskeligere for haien uten dybden.
Så de må jakte smartere.
Greg og Megans oppdrag er å finne ut hvordan.
Hvithaiens rovdyrsstrategi handler om å skjule seg.
Selene holder seg ved stranden.
De vet at haien ikke kan ta dem om de holder seg ved grunt vann.
Så vi ser at haiene
tar en utfordring på veldig grunt vann.
De er her ved strandkanten.
De svømmer att og fram
og venter på at en sel skal gjøre en feil.
Det er ingen trusler på stranda, men selene spiser fisk,
og da må de forlate den trygge strandsonen.
Hver sel som hopper uti vannet, kan være et kaloririkt måltid for haien.
Hvithaien må spise 18 kilo spekk i uken for å overleve.
Og de risikerer alt for å spise.
En hunnhai har drept en sel i det grunne vannet,
men det er bare halve kampen.
Bølgene slår dyreskrotten inn i strandsonen, og haien får ikke tak i den.
Men haien holder seg i nærheten.
Hun presser grensene for å få tak i selen i kun noen tommers vanndybde!
Om hun ikke får tak i den, har hun kastet bort dyrebar energi.
Hun er i grunt vann.
Du kan se at vannet slår rundt ryggfinnen hennes mens hun er på vei.
Skrotten er utenfor rekkevidde.
Blodet fra selen har trukket til seg flere haier i området,
så det er nå eller aldri for hunnhaien.
Et måltid bestående av så mye fett og protein er verdt innsatsen og risikoen.
En sel er et bra måltid for en hai,
men de spiser andre ting òg.
Men en sel er det samme som å spise hundrevis
eller tusenvis av fisk med tanke på energinnhold.
Det er vanskelig å få tak i en sel. Haien feiler på åtte av ti forsøk.
Vellykket eller ei, haier som returnerer
til det som har blitt et turistmekka kan være farlig.
Greg og Megan ønsker å få en bedre forståelse for haiens atferd.
Vi vil lære om atferden,
og hvordan de bestemmer hvor
og når de skal angripe og drepe en sel.
Å se selve angrepet
er ekstremt uvanlig, og å få det på film er enda mer sjelden,
så de har bidratt til å utvikle
en splitter ny kamerateknologi på Cape Cod.
For første gang filmer peilerne
unik hvithai-atferd der moroa skjer.
Det er et innebygd kamerasystem.
Den kan filme alt det haien gjør,
så seeren sitter så å si på ryggen til haien i et par dager
og ser på dyrets atferd.
Den vil vise ulike atferder,
og vi kan filme alt, ikke bare hver time eller hvert minutt, men hvert sekund.
Her borte, til høyre, John. Ganske dypt.
Peilerne har den mekanismen som alle har i smarttelefonen sin,
den som sporer aktiviteten din. Den har et tredimensjonalt akselerometer
som merker seg bevegelser og atferden til dyret
hvert 20. sekund.
- Vakker fisk. - God størrelse. Vakker.
Jeg ser ikke noen merking.
Det er Curvy Sloth!
En 3,66 meter lang hvithai.
Folk synes nok ikke at det er så vitenskapelig å gi hvithaien kallenavn,
men det hjelper oss med å huske hvem individet er.
Da kan vi si: "Det er Curvy Sloth."
Mange mener at en hai ligner på en hai,
men det er mange unike trekk
og fargemønstre på hvert individ
som gjør at vi kjenner dem igjen fra overflaten.
- Er magnetene av? - Jepp.
Den er klar.
Han beveger seg litt til venstre.
Merket må plasseres perfekt for at kameraet
skal kunne filme Curvy Sloths bevegelser.
Sakk ned.
Han liker å komme opp. Vi tar ham neste gang.
Vi ser de gjør det av og til. Det vi er har lært fra peilerne,
er at de nesten spretter og stuper.
Men denne må opp nå, for å bli merket!
Kom igjen, opp med deg.
Bra, det ser fantastisk ut!
- Ja! - Jippi!
Nå er det bare å vente og se hva Curvy Sloth gjør.
Å, der er den!
Han er rett der! Jøss.
Han jakter ganske nærme.
Haien som akkurat ble merket,
Curvy Sloth, er rett ved noen seler like ved stranden.
- Han gjør akkurat det vi ønsker. - Nettopp.
Det er det studien handler om, å karakterisere
atferden og å lære mer om hvordan de jakter
på sel i vannet rett ved strendene her.
Vi vil finne ut når, hvor og hvordan det er naturlig for hvithaier å angripe
og drepe seler.
Om vi finner en mønsteratferd, har vi muligheten
til å forutse hvor dyrene mest sannsynlig
holder til i forhold til mennesker og i forhold til fôringsatferden.
Dette er verktøyet som hjelper oss.
Det blir noen dager med venting før peileren slipper taket på haien.
Om Greg og Megan kan peile seg inn på merkets radiosignal,
får de tak i den verdifulle dataen,
og muligens de detaljrike bildene av et angrep.
- Ok, vi har den, Wayne. - Ja, ok, litt til høyre nå.
Skjer det når det er flo, fjære, på dagtid eller kveldstid?
Vi bruker alle slags verktøy for å kunne forstå
hvilke miljømessige forhold som må til for at det skjer.
Jeg er bak, jeg går til styrbord nå.
Man har størst sjanse til å se en hai fra luften.
Antall hai man ser fra mitt perspektiv
er uendelig mange flere enn gjennomsnittspersonen får se.
Du vet, standardbildet på en hvithai
er at finnen stikker opp av vannet,
som i filmen Jaws, men det skjer nesten aldri.
De er helt under vann. Derfor jobber jeg med det.
Den eneste måten du finner en hai på, er å se den fra et fly.
Jeg har sett hvithaien mislykkes på å spise sel flere ganger.
Selen er for det meste veldig oppmerksom og smidig.
Her hopper selen veldig raskt til side og tar en 180 eller en 270.
Den kommer seg bak haien hvor den er trygg.
Wayne har et fugleperspektiv, men ser kun forsøk på angrep
et par ganger i året.
Men det er ikke det eneste han ser.
Folk på stranda vet ikke at de er der.
De svømmer rett ved badegjestene og surferne.
Farlige interaksjoner med folk er svært sjeldne.
Men man må virkelig følge nøye med.
Turismen er den økonomiske ryggraden til Cape Cod.
Om sommeren blir bestanden mer enn dobbelt så stor,
og det gjør antallet badegjester også.
Det er også høysesong for haiene.
Cape Cod har det siste tiåret opplevd fem haiangrep mot mennesker.
Det siste angrepet, i 2018, var dødelig.
Offeret ble erklært død på sykehuset.
Men de fleste badegjestene,
turister og lokale, har ikke endret badevaner.
De lokale bekymrer seg for turismen.
I likhet med hvithaiene øker også antallet turister.
Når store haier kommer så nær stranden, øker haiturismen.
Det er også mange turister som vil se sel.
Med flere folk i vannet, har det aldri vært viktigere
å forstå hvordan haien jakter.
Marinøkolog Bryan Legare, fra senteret for marine studier,
jobber med å forutse haiens atferd sammen med Greg og Megan.
Det er bra.
Han gjør et stort funn.
Han sporer hvithaiens bevegelser over havbunnen og ved stranden
på en skala vi aldri har sett før.
Frem til nå
har vi forstått hvordan haier...
ØKOLOG - HAVBUNN
...har beveget seg fra strand til strand milevis unna.
Men som badegjest, sier ikke det meg noe
om hvor haien er i forhold til folk.
Vi må finne en måte å måle dyrene på
i en mer detaljert skala, for å se hvordan de bruker sanddynene,
sandbankene, bølgene og havstrømmene.
Bryan startet med en sonarundersøklese som viste havbunnen.
Det er de mest detaljrike kartene av Cape Cods undervannsterreng noensinne.
Ved hjelp av kartene fant han en måte å observere haiens
bevegelser på fra øyeblikk til øyeblikk.
Her har vi tusenvis av individuelle lokasjoner
til cirka 60 ulike haier som var til stede
i annenhver time gjennom hele sommeren i 2021.
Hver røde prikk indikerer hvor haiene har vært.
Det vi kunne stadfeste,
var at en hai var tilstede i grunne områder mesteparten av tiden.
Og på ett sted skiller haiatferden seg ut.
Et arnested for haien, som har mer akitivtet
enn noen andre områder i Cape Cods selsoner.
Sandbankene.
Et sted hvor havstrømmene skaper to sandbanker som skilles av en dyp grøft.
Når sanden beveger seg langs yttersiden av Cape Cod, former den to sandbanker,
en ved siden av kysten og en liten en
litt lenger ut, med en dyp grøft i midten.
Når haiene beveger seg gjennom området, svømmer de langs bunnen
av den innerste sandbanken hvor selene går uti.
Det er et bakholdsangrep hvor de bruker grøftens dybde,
sandbankens dekke og det mørkegrønne vannet som kamuflasje.
De gjør ingenting tilfeldig.
Hvithaien følger havbunnen
og tilpasser seg lokalmiljøet for å jakte på selen.
En unik strategi som ikke har blitt sett noe annet sted i verden.
De viser frem en annen atferd
enn den vi har sett hos hvithaier på andre arnesteder i verden.
Det er ny og viktig informasjon for Megan og Greg.
Cape Cod er nok det mest utfordrende stedet for hvithaien
å angripe og spise selen på.
Den må lære å bevege seg på grunt vann
og hvordan den skal lykkes med å angripe byttet,
så den må være veldig utspekulert.
Typisk sett tenker vi ikke at fisken må lære, men det må den.
De har kognitive ferdigheter som kan tilpasses basert på erfaring.
Det må jeg si,
hver gang en hvithai går inn for å drepe noe,
bruker den en ekstrem mengde energi.
Om energibruken ikke lønner seg,
om for eksempel måltider uteblir, er det bortkastet energi.
Om det skjer for mange ganger, overlever den ikke.
Så til og med en erfaren hai vil holde seg i tøylene til den er sikker
på at den klarer å angripe og drepe selen.
De som klarer å skaffe seg mat her, har funnet ut av det.
De sørger for et best mulig utgangspunkt,
og vi prøver å finne ut hvordan.
Nye teknologier, som Cat-merkingen på Curvy Sloth, kan gi ledetråder
om de kritiske øyeblikkene før angrepet.
Vi skraper så vidt i overflaten.
Det har gått to dager, og kamerapeileren på Curvy Sloth flyter nå til overflaten.
Megan sporer radiosignalet for å finne den.
Bildene kan løse gåten om hvordan hvithaien jakter på Cape Cod.
Peilerne har kamera.
Det er som å sitte på ryggen til haien,
så man ser akkurat hva dyret gjør.
Det er veldig kult. Man kan se hvor grunt han svømmer.
Man ser både overflaten og bunnen.
Å, det skjer noe!
Han jakter på noe.
Det er så imponerende å se hvor raskt dyrene akselererer.
De har så mye kraft. Denne har ikke satt opp farten ennå.
Forskerne har aldri vært så nære på
å se hvordan jakten utarter seg fra haiens perspektiv.
Får Curvy Sloth tak i mat, eller forblir han sulten?
Om vi ser på Curvy Sloth i sakte video,
får vi en bedre forståelse for det han gjør.
Det er utrolig hvor raske disse dyrene er,
men du ser ham rett der.
Han vil se noe, og han får nesten en forsinket reaksjon.
Og der! Han reagerer,
og du kan se hvor rask han er.
Man ser så vidt en skygge der. Det er faktisk en sel.
Du kan se at ryggfinnen nesten bryter med overflaten.
Her ser du at vannet spruter,
og der ser du den mørke, grå flekken, som er en sel.
Du kan se hvor raskt den svømmer, den girer opp, for den vet
at den jages av en hvithai.
Den kommer seg unna.
Dette var ikke et vellykket angrep,
men vi lærer fortsatt mye fra denne interaksjonen.
Altså, Curvy Sloth kommer så nær selen
på et punkt at man tenker: "Hvordan er det mulig?"
Men seler er utrolige dyr.
De er veldig smidige når de vet at en hai jager etter dem.
De klarer ofte å rømme.
Med merkene har vi fått
en bedre forståelse for jaktatferden,
men vi har også innsett hvor hardt de må jobbe
for å få seg et selmåltid i havet ved Cape Cod.
Noen av de lokale mener ikke at haien eller selen hører hjemme i Cape Cod.
Jeg vokste opp på Cape Cod. Jeg har vært fisker i 21 år.
Da jeg vokste opp, var det sjelden man så sel.
Nå har vi et problem, for bestanden er for stor,
og de dreper hele fiskebestander...
FISKER
...og ødelegger det skjøre økosystemet vi har her.
Fiske er en del av kulturen
på Cape Cod, som er navngitt ut fra den store torskebestanden som var her.
Overfiske har redusert fiskebestanden betraktelig,
og gjør næringen vanskelig å leve av for fiskerne.
Mange skylder på selene.
Når alt kommer til alt, har selbestanden
en klar effekt på livsoppholdet mitt og meg selv,
familien og bedriften min, og det er skadelig.
Selbestanden har tiltrukket seg
hvithaier, som har gjort det farlig for folk å bade.
Når datteren min skal bade,
kan det være dødsfarlig.
Mange mener at hai- og selbestanden er et nytt fenomen.
Men det lokale Mashpee Wampanoag-folket
har sameksistert med seler og haier i århundrer.
Havet har livnært oss i tusener av år.
Kulturen vår var svært avhengig av selene.
Folk sier at seler og haier er noe nytt her.
MASHPEE WAMPANOAG-STAMMEN
Det samsvarer ikke med nedskrevet historie,
og iallfall ikke med de muntlige stammefortellingene.
Hjemkomsten til seler og haier er grunnet Moder Jords kraft.
Når man ser at dyrelivet returnerer, betyr det
at dyrene har matkilder og at alle er avhengig
av hverandre, som er trossystemet vårt, og at alt har livets rett.
Så vi må respektere dyrene
og at de kommer hit i enkelte sesonger,
akkurat på samme måte som vi lar turistene komme
og fylle opp gatene våre og forstyrre de lokale beboerne.
Vi er tålmodige med dem.
Så alle må være påpasselige og tålmodige
med dyr som haier, seler og alle andre.
Gråselen er den vanligste selen på Cape Cod.
De kan bli tre meter lange og veie opptil 400 kilo.
De er klomsete på land, men i vannet trosser de tyngdekraften.
De er nysgjerrige og lekne.
Vannet rundt Cape Cod er rikt
på fisk og krepsdyr, dyr de elsker å spise.
Det er en gråsels paradis året rundt.
Men hver gang de går ut i vannet, er de sårbare.
Denne selen har fått grufulle sår etter et sammenstøt med en hai.
Til tross for at selen har en usedvanlig god evne til å leges,
kan neste tur i havet vise seg å bli den siste.
Gråselen må spise opptil seks prosent av sin egen kroppsvekt hver dag,
så tiden kan ikke lege alle sår.
Han må tilbake til vannet for å spise.
Selen har blitt oppblåst etter haiangrepet, og det vil nok være dødelig.
Når han ikke kan dykke, kan han ikke spise.
Han blir til en sittende and, og det er andre oppmerksomme på.
Men haien angriper ikke.
Vi har et veldig merkelig bilde av dyrene.
Er dette store, farlige rovdyr?
Mange anser dem som tankeløse drapsmaskiner.
Kanskje ikke hvithaien er en drapsmaskin. Kanskje den bare er kresen?
Det er ganske ulikt det man ser på TV eller film.
Så jeg ble veldig overrasket.
Det er et spørsmål for neste års haisesong.
Når sommeren går mot slutten, migrerer hvithaien
så langt sørover som til Florida, for å unngå det kalde havet.
Om vinteren feier skjønnheten over Cape Cod.
Snøen faller på tomme sommerhus.
Dette er den viktigste sesongen for gråselen.
De er her for å oppdra de unge.
Etter 11 måneder, føder hunnselen kun én unge.
Ved fødselen veier ungen 16 kilo, men etter tre ukers diing
på morens fete melk, legger den på seg rundt 1,4 kilo per dag.
Morens eneste jobb i denne perioden er å passe på den nyfødte.
Hun forlater ikke ungen sin, ikke engang for å spise.
Det er en sårbar tid, både for mor og barn.
Så de bor her, på denne tilbaketrukne øya
på kanten av Cape Cod, om vinteren.
Biologen Andrea Bogomolni studerer hvilken rolle de har i miljøet.
Folk har misoppfatninger
om gråselen, spesielt i denne regionen.
En misoppfatning er at de spiser absolutt all fisken.
BIOLOG
Det gjør de ikke.
De spiser fisken det er overflod av.
"Kjøttet" og "potetene" i dietten deres består av agnfisk.
Studier viser at nitrogenet i selavføringen
gjødsler strandgresset, noe som stabiliserer sanddynene
og beskytter området mot stormflo.
Nitrogenet fra selavføringen på stranden
bidrar faktisk til at gresset vokser på stranden.
Så økosystemer kan endres på måter
som var helt uventet
av dyrenes hjemkomst. Det er veldig spennende.
Om våren returnerer mor og barn til havet for å spise.
Haiene returnerer også, og de er sultne.
Etter en lang reise nordover, må de fylle opp fettlagrene.
Og et nylig drap som driver på grunt vann,
er en mulighet denne store hannhaien ikke kan stå imot.
Men det er farlig når vanndybden kun er på 60 centimeter.
Det er farlig. Dette er en stor hai.
Den veier trolig nærmere 450 kilo.
Store fisker liker ikke grunt vann, spesielt ikke
om havstrømmer eller bølger presser dem videre.
Den kan fort bli strandet.
Det er en risiko verdt å ta,
og den skal ha denne selen uansett hva som måtte skje,
i dette tilfellet, lavvann.
Ikke et bra sted for en stor fisk. Folk vet ikke
at haier ikke kan svømme i revers, så da må de svømme fremover.
En enkelt bølge kan gjøre det umulig å snu.
De kan ikke rygge. Om en hai ender opp på stranda,
må den vrikke og vri seg rundt for å komme ut igjen.
I noen tilfeller klarer de det ikke, og da dør de.
Haien jakter nær strandkanten, og er nesten ute av vannet!
Dette har aldri blitt filmet før.
Haien bruker den muskuløse halen til å kjempe seg ut i vannet igjen.
Han drar selen ut av faresonen.
Endelig kan han spise!
Oppstyret har ikke gått ubemerket hen.
To haier nærmer seg. Et uvanlig tilfelle.
Hvithaien anses som en ensom art.
Vi ser noe nytt. Flere haier samles ved én skrott.
Når den dominerende haien drar, kommer den nest største
for å ta seg en kjapp matbit før den andre haien kommer tilbake.
At flere haier spiser sammen har sjelden blitt dokumentert,
og det er første gang her på Cape Cod.
Forskning antyder at de er mye mer sosiale enn vi noensinne har trodd.
Folk tror at hvithaien opererer alene
og at de ikke er spesielt intelligente.
Folk anser dem som svømmende neser,
som bare jakter på sitt neste måltid,
men det finnes komplekse sosiale interaksjoner,
som forskerne først nå begynner å forstå.
Synet av tre haier som gir hverandre plass
mens de spiser, nesten som en dans,
sjokkerer meg.
Det var ingen kamp, de begynte ikke å krangle
med hverandre, og det var uventet.
Vi har aldri sett en slik atferd ved Cape Cod før.
Den store vellykkede hannen kan til og med være en hai de kjenner.
Jeg tror vi kan klare å identifisere
den store haien.
Haien var så nærme stranden og i så grunt vann
at vi klart kunne se noen av markeringene dens, så vel som kanten
på ryggfinnen, som er helt unik.
Det er som et fingeravtrykk hos et menneske.
Vi kunne faktisk se markeringen på halen noen ganger.
Det var klare markeringer.
Nå som jeg har sett opptaket, er jeg hundre prosent sikker på
at hvithaien var Curvy Sloth.
Han ble først identifisert i 2014.
- Er magnetene av? - Ja!
Det som er enda kulere, er at vi festet et kamera på Curvy Sloth sist sommer.
Vi så at han jaktet på en sel,
noe som var et utrolig skue, men han feilet til slutt.
Men ikke i år.
Å jakte på sel ved Cape Cod er ikke lett.
Det at han kommer hit år etter år, er en god indikasjon
på at han har funnet ut hvordan man skal jakte på sel i området.
Han lærer fra år til år!
Han har lært seg å bruke miljøet,
noe som er veldig spennende.
Men Curvy Sloth er bare en av mange hvithaier som kommer år etter år.
Vi har aldri hatt et bestandestimat av hvithai i Nordvest-Atlanteren.
Det er en av de mest mystiske
bestandene av hvithai på planeten.
Meningen bak katalogen
var ikke bare å identifisere individene.
Meningen var å få en forstålse for hvor mange
hvithaier som kommer til Cape Cod.
Megan og Greg har for første gang et estimat på antallet haier i området.
Og estimatet er mye høyere enn ventet.
Vi klarte å estimere at 800 til 900 individer
besøkte havet ved Cape Cod innen en femårsperiode,
noe som er helt utrolig.
Nærmere 900 hvithaier besøker strendene ved Cape Cod,
noe som gjør det til et av de største og potensielt
mest tettpakkede områdene med hvithai i verden.
Greg, Megan og Bryans banebrytende arbeid
viser at haiene er smartere, mer sosiale
og mer kresne, og at antallet er langt større enn vi noen gang har visst.
Men hvordan kan informasjonen bidra til å bedre folks sikkerhet?
Dette er en populær badestrand,
kanskje en av de mest populære på Cape Cod.
Jeg har bokstavelig talt merket hvithai seks meter fra strandkanten.
Det vi prøver å finne ut nå,
er hvor haiene jakter, hvordan de jakter
og hvordan jakten har en sammenheng med miljøet,
for å finne mønstre som kan lede til forutsigbarhet.
Som en værmelding om haiaktivitet.
Når man har sunne haibestander,
sunne selbestander
og et bytte-rovdyr-forhold her,
så er det bra.
Det er restaurering av et naturlig økosystem.
Det er en vellykket bevaringsinnsats, og det er det vi ønsker.
Vi vil ha et velbalansert marint økosystem.
Da vil ville dyr fortsatt kunne trives,
selv på et sted hvor det er mange mennesker.
Vi prøver å produsere informasjon
som forhåpentligvis kan redde liv en gang, men husk
at det er bra at haiene er her.
Tekst: Snøfrid Svennungsen