Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NAHRÁVÁNÍ
Ahoj. Tady Rosa.
A jak víte, volám z vězení.
Doufám, že díky tomu lidé uvidí, kdo doopravdy jsem,
že nejsem ta osoba, kterou vykreslila média.
Samozřejmě, že pro mě nebude snadné to vysvětlit a odhalit, jaká jsem.
Například všechno, čím jsem si prošla…
Tohle všechno… Nevím, jak to pojmenovat.
To, jak mě lynčovali před soudem, během něj i po něm,
což trvá dodnes, šest let po rozsudku.
Kdyby se to dělo muži místo ženy,
nepřemýšleli by nad tím, jestli měl takový nebo onaký vztah.
A možná by se pokoušeli najít důkazy, které by měli hledat.
Protože by měli hledat důkazy o tom, co se stalo Pedrovi a jak se to stalo.
TOTO JE PRVNÍ ROZHOVOR, KTERÝ ROSA PERAL POSKYTLA
OD VYNESENÍ ROZSUDKU NA 25 LET VE VĚZENÍ
Hej!
Jedem!
- Ahoj! - Pozdravte. Jste na kameře.
- Ahoj! - Ahoj!
TYTO ZÁBĚRY NATOČIL PEDRO RODRÍGUEZ DVA MĚSÍCE PŘED SVOU VRAŽDOU
Pamatuju si, že jsme ten rok jeli lyžovat.
S Pedrem.
A pamatuju si, jak se mě moje nejmladší dcera držela.
Výborně, maličká.
Říkala: „Půjdu s mámou.“
A moje nejstarší řekla: „Já půjdu s Pedrem.“
A já si pomyslela: „Páni, po tomhle jsem toužila.“
Ahoj!
Krásko!
NAHRÁVKY ROSY PERAL
Nyní o zločinu u městské policie v Barceloně. Porota dospěla k verdiktu.
Shledává obžalované Rosu Peral a Alberta Lópeze
vinnými z úkladné vraždy.
Začalo to v roce 2017,
když Rosa a Albert, policisté a milenci, plánovali zabít Pedra Rodrígueze,
jenž byl tou dobou policistou a Rosiným partnerem.
Události se daly do pohybu, když se oběť dozvěděla o nevěře
a stala se překážkou.
Tehdy Rosa a Albert vymysleli plán, jak ho zabít.
Podle rozsudku Rodrígueze zdrogovali a zavraždili,
jeho tělo pak naložili do kufru auta, které zapálili poblíž vodní nádrže Foix.
Oba členové barcelonské městské policie zatčeni za vraždu kolegy…
…se obviňují navzájem.
Přiznávají se k účasti na zločinu, ale jen jako spolupachatelé.
Existují tři teorie.
Jednu předložila obhajoba paní Rosy, podle níž je pachatelem pan Albert.
Podle teorie obhajoby pana Alberta je pachatelkou paní Rosa.
A podle teorie prokuratury byli pachateli oba.
Rosin příběh neobstojí, když se podíváte na její činy během dnů po zločinu.
Říká, že měla z Alberta nepřekonatelný strach
a neodvážila se jít na policii. Ale Rosa byla policistka.
Rosa Peral sice není svatá, ale ujišťuji vás, že není vrah.
Flirtování, svádění a vztahy
byly pro ni téměř smyslem života.
Pořád někoho sváděla.
Pan Pedro chtěl ten vztah ukončit
a druhá strana, paní Rosa Peral, to nepřijala a plánovala ho zabít.
Nevím, jestli to udělala.
Jsem jen novinář.
Vím však, že Rose Peral se nedostalo spravedlivého procesu.
Potvrzujete vše, co jste mi právě řekla?
Nebo chcete přiznat, že tento zločin byl ďábelským a perverzním důkazem lásky,
který vás měl s Albertem navždy spojit?
S Albertem jsem nic nenaplánovala. Já Pedra nezabila.
A rozhodně potvrzuji vše, co jsem řekla.
2. KVĚTNA 2017
DEN PO VRAŽDĚ
Jednou z věcí, která mě od začátku tížila
a ke které jsem se vracel, bylo, že to tak být nemůže.
Že to bylo nefér, protože pachatelé spálili tělo a zničili veškeré důkazy
o způsobu smrti, takže z toho budou těžit a budou obviněni
ze zabití místo z vraždy.
STÁTNÍ PROKURÁTOR
Protože nemohu dokázat, jak ho zabili,
nemohu dokázat, že to bylo ze zlého úmyslu, což by byla vražda.
A to pro mě jako pro prokurátora byla muka.
Domnívali se, že vzhledem k závažnosti zločinu
byl trest za zabití příliš mírný, takže z toho potřebovali udělat vraždu,
aby byl trest tvrdší.
A tak se snažili obžalobu vystavět tak,
aby to byla vražda.
ROSINA OBHÁJKYNĚ
Hledali důkazy,
které nebyly důkazy, ale spíš pouhé domněnky a podezření.
Nemáme otisky prstů ani vražednou zbraň.
Z těla oběti se nic nedozvíme.
Co vzhledem k tomu uděláme?
Rozšíříme úhel pohledu
a pokusíme se najít sekundární elementy, které nám pomohou dospět k závěru.
Protože jsou sekundární, musí být solidnější.
Představuju si to jako stopu z drobečků nebo cestu ze žlutých cihel.
Cesta, která vás může vést jediným směrem, k vině obžalovaných.
NAHRÁVÁNÍ
V sobotu jsem šla na policejní stanici
a řekla: „Povím jim všechno, co vím, a celé to ukončím.“
První šok jsem zažila, když jsem mluvila a oni řekli:
„Vezmeme tě dolů do cel.“ Já řekla: „Tohle je chyba.
Přišla jsem vám říct, co vím.
Mlčela jsem, ale teď chci říct, co vím.
Tohle není možné. To se mi nemůže dít.“
Bála jsem se o svoje dcery.
„Jak jim řeknu, že v noci nebudeme spolu?“
Ani si nepamatuju, kdy mě převezli do vězení.
Po čtyřech dnech bez jídla, bez sprchy, kdy jsem s nikým nemluvila,
ani se svými dcerami, bez jakýchkoli zpráv zvenku,
po celých čtyřech dnech strávených v této díře
mě odvedli někam do suterénu, kde tomu říkali místo pro trestání.
Tam trestali ženy.
Nebyla to typická cela pro nové vězně.
Nevěděli, co se mnou. Netušila jsem, že jsem v médiích.
V té době jsem nečetla noviny ani se nedívala na televizi.
Chtěla jsem se ode všeho odříznout.
Tady je jedna z našich prvních exkluzivních zpráv od Miquela Vallse.
Týká se takzvané „černé vdovy“ z městské policie.
Rosu označili za nevěrnou, nečestnou, manipulativní a chladnou.
Její přítel není její první oběť.
Tato osoba je nebezpečná
navzdory presumpci neviny.
Pravdou je, že španělský kriminální tisk má mnoho případů, které média fascinují.
Tento je jedním z nich.
Mladá, atraktivní žena,
ze židovsko-křesťanského pohledu sexuálně promiskuitní,
která je navíc policistka, je obviněna z vraždy svého partnera.
Milujeme zločiny v afektu.
Všechny šťavnaté okolnosti nahrávaly tomu, abychom se na případ lačně vrhli.
Situace Rosy Peral se značně komplikuje.
Z vězení se snažila najmout zabijáka, který by zabil otce jejích dcer.
Než Rosa připravila o život svého přítele Pedra, otrávila ho.
Je skvělá manipulátorka.
Je to okouzlující žena. Velmi svůdná.
Kolik vztahů současně měla během průběhu vyšetřování?
Lidé se domnívají, že mohla mít tři nebo čtyři vztahy.
Zdá se, že poté, co její partner zmizel, se nechovala normálně a nehledala ho.
Proč čekala 15 dní, než to nahlásila?
Nevypadá, že jí něco hrozí…
Od začátku byla hlavní podezřelou.
Vše nasvědčuje tomu, že vrahem je ona.
Podle prvních závěrů jde o promyšlený zločin
a ona je manipulátorka, organizátorka a mozek celé operace.
Slyšela jsem v televizi hrozné věci.
Slyšela jsem věci,
u kterých mě šokovalo, že je někdo dokáže říct.
Překvapuje mě, že lidé mluví o právu na informace.
Na jaké informace? Jaký typ informací to má být?
Protože než jsem šla před soud, už jsem… Lidi mě už znali.
Znali moje jméno, moji tvář.
Znali ten případ tak, jak byl prezentován.
Je logické, že pro lidi bylo velmi náročné vyčistit si hlavu,
než si přečetli důkazy a všechno ostatní.
Velmi náročné.
Zahajuje se soudní řízení před porotou číslo 25/2019
ve věci předpokládaného zločinu spáchání úkladné vraždy
proti panu Albertu Lópezi Ferrerovi a paní Rose Maríe Peral Viñuele.
Byl to nejsledovanější proces za poslední roky.
Nešlo jen o to vidět tyto dva, Alberta a Rosu, na lavici obžalovaných.
Šlo o to slyšet, co řekli, jak se hájili.
První den jsem si říkal, že nevím, jak u tohoto soudu vydržím šest týdnů.
Protože…
A tak to má být. Je to velká zodpovědnost.
To znamená, že když prokurátor vznese obžalobu
a požaduje 25 let ve vězení,
musíte to brát vážně.
Takříkajíc „zničíte“ život občana.
Procesy před porotou vždy doprovází určité napětí.
A především, toto je velmi důležitý faktor,
tam máte devět lidí, devět občanů,
kteří vypadají trochu vyděšeně.
SOUKROMÝ ŽALOBCE
O to víc u tohoto případu, který vzbudil takovou pozornost médií.
Porotci se na vás dívají, jako by se ptali: „Co tady dělám?“
Ráda bych se s vámi podělila
o jednu z otázek, kterou mi Rosa často klade.
„Soudí mě za to, s kolika lidmi jsem spala,
nebo jestli jsem zabila Pedra?“
Chtěla jsem poukázat na důležitost
toho problému, jímž se tento soud vyznačoval
a jenž se týkal rozlišení hříchu od zločinu.
Obhájkyně věděla, protože nebyla jiná možnost,
že u jakéhokoli zločinu se sentimentálními prvky
musíme nahlédnout do osobních životů.
Podle mě je to dobrý slogan pro obhajobu, zaujme vás, ale…
Dál s tím nezajdete.
Paní Roso, druhá řada otázek týkajících se
vašich vztahů s panem Rubénem, panem Albertem a panem Pedrem.
V pořádku? Podívejme se.
Kdy začal váš romantický vztah s panem Rubénem?
V roce 2000.
- V roce 2000? - Ano.
- Kdy jste se vzali? - V roce 2013.
- Kdy se vám narodily dcery? - V letech 2010 a 2012.
Navázala jste během vztahu s panem Rubénem vztah s panem Albertem?
Kdy… Chci říct, že můj vztah s Rubénem
byl dost toxický.
Rubéna jsem poznala, když mi bylo 16,
když pracoval v klubu.
Požádala jsem o pár písní.
Nezahrál je pro mě, a když jsem chtěla odejít,
přišel za mnou a zeptal se,
jestli bychom se mohli ještě vidět, sejít se.
Tak jsme se začali scházet.
Chodil před moji střední školu, aby mě viděl.
Občas mě vyzvedl, protože už měl řidičák.
A odvezl mě domů.
Nebo jsme se sešli o víkendu a jeli se projet nebo šli do kina…
Tehdy jsem byla velmi zamilovaná a myslela si, že je moje životní láska.
Časem se to změnilo.
Narodily se nám holky a poté jsme se odcizili.
Náš vztah byl naprosto zničený.
A ano, začala jsem pracovat s Albertem, začala jsem s ním mít 12hodinové směny,
den za dnem, díky čemuž jsme k sobě začali cítit náklonnost
a sblížili se.
Měli jste sexuální vztah?
- Měli jsme romantický vztah. - Co to znamená?
V Albertovi jsem našla někoho, kdo mi naslouchal,
cítila jsem, že je tu pro mě.
Časem se z toho stalo něco víc, i když jsem nechtěla, aby to trvalo déle.
Ale zatímco to trvalo, myslela jsem si,
že prozatím budeme kamarádi s výhodami nebo jak se tomu říká.
Měl od vztahu svá vlastní očekávání, která jsem nesdílela.
Nechtěl rodinu,
nechtěl mít nic společného s dětmi
a pro mě byly logicky na prvním místě moje dcery.
Takže pokud nic z toho nechtěl přijmout,
vztah nikam nevedl.
Tehdy, když jsme jezdívali na motorkách a tak dál, se objevil Pedro.
Byl to kolega z práce.
Začali jsme se scházet a jezdit spolu na motorkách
a sblížili jsme se.
Možná tam byly jisté podobnosti.
V tom smyslu, že…
Lidé například občas říkají:
„Všimla sis, že mají hodně společného?“
Třeba ta věc s Pedrem na silnici v Rabassadě.
NAPADENÝ ŘIDIČ SE NEBEZPEČNĚ VYHNUL POLICISTŮM
Publikoval jsem ten článek.
Jel jsem na benzínku na silnici v Rabassadě,
kde motorkáři rádi vybírají zatáčky,
a tam mi ukázali záběry, na kterých motorkář
rychle projel kolem policisty, který chtěl, aby zastavil.
Policista byl Pedro Rodríguez.
Pak vidíme, jak Pedro sedl na motorku a motorkáře pronásledoval.
Shodil motorkáře z motorky
a pozvedl pěst.
Ale když se ho chystal udeřit, tak motorkáře pustil.
Někteří Pedrovi kolegové mimo záznam řekli,
že Pedro tou dobou byl… Že z Rosy šílel.
Pedro se tehdy musel rozhodnout, jestli opustí ženu
a všeho se vzdá, aby byl s Rosou.
Jsem si jistý, že z toho vznikl výbušný koktejl,
který explodoval na silnici v Rabassadě, když se s těmi pocity nezvládl vyrovnat.
Pedra jsem vnímala jinak,
protože navzdory tomu, co se stalo v Rabassadě,
jsem ho nepovažovala za násilníka.
Pomáhal mi, vždy byl ohleduplný…
Měla jsem soud kvůli tomu pornu z pomsty.
Řekla jsem: „Hele, chci na to jen zapomenout, nechat to tak.“
Pedro řekl: „Ne, sežeň si právníka. Nemůžeš to tak nechat.“
Záležitost s pornografií se odehrála v roce 2008.
Třiadvacetiletá Rosa právě nastoupila do okrsku Ciutat Vella
a po pár měsících začala mít poměr se zástupcem inspektora Óscarem
za zády svého oficiálního partnera Rubéna.
Rosa zřejmě chtěla vztah s Óscarem ukončit
a on se naštval, nepřijal to dobře
a rozhodl se rozeslat fotografii jejich pohlavního styku,
během něhož se fotili.
Dostal se do e-mailu Rosy Peral
a poslal ty fotky všem jejím kontaktům.
28. ÚNORA 2008 OD: ROSA PERAL
KOMU: VŠECHNY KONTAKTY PŘEDMĚT: OTEVŘETE PŘÍLOHU
AHOJ, TADY ROSA. PO DODĚLÁNÍ ŠKOLY
MI CHYBĚLO KOUŘENÍ POLICAJTSKÝCH PTÁKŮ, TAKŽE KDYŽ JSEM TEĎ U POLICIE,
VYKOUŘILA JSEM DESÁTNÍKOVI A PÁR STRÁŽNÍKŮM.
ŠUKÁM BEZ KONDOMU, VÍC POTĚŠENÍ PRO VŠECHNY.
VOLEJTE MI NA…
Měl jednomyslnou podporu celého vedení policie.
Domnívali se, že ten e-mail poslala Rosa.
Když jsem podala stížnost na to porno, okamžitě mi zavolali z městské policie,
dokonce i vysoce postavení důstojníci, a řekli: „Stáhni to. Zničíš mu život.“
„Já zničím život jemu? I když on rozeslal tu fotku?“
„To nic není,“ říkali. „Je to minulost.“
„Ale ta fotka pořád koluje.“
MĚSTO SPRAVEDLNOSTI
Soudní řízení pokračovalo, když byla Rosa ve vazbě
kvůli Pedrově vraždě.
V tom řízení už nefigurovala jako oběť, ale jako žena obviněná z vraždy,
takže její slovo prakticky nic neznamenalo.
Vyšetřování neproběhlo dobře. Mohli shromáždit víc důkazů,
protože ona nahrála, jak se obžalovaný přiznal.
Voláš mi, abych stížnost stáhla, ale neřekneš mi, odkud se to vzalo.
- Tak jo, Roso, ten mail jsem poslal já. - Ty?
Jo. Ten mail jsem poslal já.
Soud nakonec k ničemu nevedl.
Zástupce inspektora byl zproštěn viny, protože nemohli dokázat,
že tu intimní fotku poslal on.
Mohla Rosa Peral tu fotku poslat všem svým kontaktům?
Já nevím. Ale dokázala zabít Pedra.
1. KVĚTNA 2017 21:37
Když jste se vrátili domů,
co jste dělali?
Když jsme se vrátili, uložila jsem holky do postelí
a šli jsme dolů pro oblečení, které jsme museli vyprat.
Taky jsme
museli složit oblečení…
A co se ještě stalo? Co jste dělali?
Albert mi pořád psal, že chce přijet, že si chce promluvit.
Takže v tu chvíli
Albert dorazil a ještě pořád mi psal. V ten moment jsem otevřela dveře.
Když jsem vyšla ven, viděla jsem, jak přeskakuje nižší část plotu.
A přišel ke mně.
Měl nákrčník, rukavice a batoh, ze kterého trčela hůl.
Není normální přijít se sekyrou, zvednout košili a ukázat pistoli.
Nevyndal ji z kalhot a nenamířil mi ji na hlavu,
ale měl pistoli.
A to na mě zapůsobilo stejně, jako by ji na mě namířil.
Řekl: „Dej mi mobil. Řekl jsem, abys mi ho dala.“
Dala jsem mu ho, hodila jsem ho na zem a vyběhla nahoru.
Cestou nahoru
jsem za sebou zamkla dveře a uslyšela jsem spoustu úderů.
Roso, zněly ty rány takhle?
Nebyly tak hlasité.
Ne tak hlasité.
Šla jsem zkontrolovat holky,
abych se ujistila, že je nevzbudily zvuky plotu, dveří a všeho ostatního.
Když jsem viděla, že pořád spí, šla jsem do jídelny a posadila se.
Znervózněla jsem a šla si do kuchyně pro vodu.
Chodila jsem sem a tam.
Tehdy jsem si pomyslela: „Jak zařídím, aby po mně nešel?
Nevyhnu se mu. Co mám dělat? Vyskočit z okna s malými dětmi?“
Jasně. Kdy jste odemkla dveře?
Když mi řekl, ať jdu dolů, nebo si pro mě přijde.
Šla jsem dolů. Řekl mi, ať uklidím, a já se zeptala: „Co mám uklidit?“
Odpověděl: „Tady.“
Ptám se: „Tady? Co je tady? Voda, bělidlo?
Co mám vyčistit s vodou a bělidlem?“
Začala jsem uklízet a rozhlížela se, abych našla Pedra,
snažila jsem se zjistit, co se stalo, co to bylo za zvuky.
Ale vůbec nic jsem neviděla.
Žádné fleky, žádného Pedra, nic.
Tvrdila, že se Alberta bojí,
a proto nereagovala, nevěděla, jak má reagovat.
Řekla: „Kdybych nebyla policistka,
nikoho by nešokovalo, jak jsem se chovala.“
Ale ty jsi policistka byla.
Stačilo zavolat kterémukoli kamarádovi a říct, co se stalo.
A někdo by jí přišel na pomoc.
Ale tak to nebylo.
Teorii nesnesitelného strachu odporoval fakt,
že to chování po vraždě trvalo mnoho dní,
i když Rosa byla někde, kde Albert nebyl.
Bylo těž… Aspoň pro mě.
Bylo velmi těžké ospravedlnit chování,
které trvalo několik dní, během nichž Alberta nenahlásila.
Měla v domě ozbrojený doprovod, mohla mluvit s jinými lidmi,
ale o tomhle se ani slovem nezmínila.
Je to velmi těžké, protože příčina toho strachu
by měla být pořád přítomná.
Museli byste tu situaci zažít jako já. Jinak se to asi těžko chápe.
Člověk, který takovou děsivou situaci zažil,
když vám někdo vyhrožuje, říká vám…
Když se cítíte k něčemu nuceni,
je samozřejmé, že budete reagovat iracionálně.
S odstupem času vím, že jsem se rozhodla špatně.
Kvůli tomu všemu mi lidé nevěřili.
Nebo o mně pochybovali a říkali:
„Proč se tak chovala? Proč se mu nepostavila?
Proč nešla na policii? Proč jim nedůvěřovala?“
S policií mám své zkušenosti,
takže za ta léta jsem jí přestala důvěřovat.
Třeba to, co se stalo s tím pornem z pomsty.
Ta zkušenost mě přiměla se zeptat:
„Můžu s tímto těm lidem vážně věřit,
když mi nepomohli v méně důležitých chvílích?“
Jak krásná je má holčička, jak krásná je, když spí.
Jako mák na zeleném pšeničném poli.
Jak krásná je má holčička,
jak krásná je, když spí.
Jako mák
na zeleném pšeničném poli.
23. DUBNA 2023 DŮM ROSY PERAL
Je to skoro šest let, co Rosu zavřeli. Šest let.
Nepřišla o rozum, neztratila nic.
Trvá na své nevině, stojí si za ní.
Má štěstí, že má podporu svého otce.
ROSIN OTEC
Každý měsíc holky vezmu za ní a to je pro ni záchrana.
Otec mi pomáhá, jak jen může, a já se snažím nebýt příliš otravná.
Samozřejmě se tomu někdy vyhnout nelze, protože je to normální, ne?
Už je to šest let.
A on mi pomáhá, hlavně s mými dcerami.
Máma mi pomáhala taky.
Teď už mi nepomáhá, protože už mezi námi není.
Ale nebýt jich, své dcery bych vídat nemohla.
Je to složité.
Je to složité vždy, když přijdou, uvědomit si, že jsem pro ně někdo zvenku.
Musím ten čas využít
a pokusit se o nemožné, aby si to užily.
Vždycky chci, aby odešly s tím, že se budou chtít vrátit.
Vždycky se bojím, že se možná nebudou chtít vrátit
nebo je odradí tohle nepřátelské prostředí.
Jsou to malé holčičky, které vstoupí do vězení a přikážou jim:
„Sundejte si hodinky. Tohle si musíte sundat.“
Jednoho dne třeba jedna z nich přinese nějakou sladkost, co jí chutnala,
a řekne: „Chci to dát mámě, protože chci, aby to ochutnala.“
Řekly mi: „Měla jsem moc dobrý bonbon a jeden ti přinesu.“
A ona ho přinesla a řekli jí:
„Ne, musíš to zahodit.“
Dnes začnou vypovídat svědci.
Soud dnes začne vyslýchat
více než 50 svědků, kteří budou v nejbližších týdnech svědčit.
V tomto procesu je mnoho svědků, kteří Rosu popíší jako ženu
s mnoha složitými vztahy s různými muži.
Dospělo se k závěru, že by trpěla,
neznám správný termín, jistým druhem antimonogamní patologie.
Nemůže být jen s jedním člověkem,
ale není jasné, jestli jde o sexuální promiskuitu,
chování, na které by měla právo.
Pro novináře byla Rosa velmi atraktivní, někteří novináři se mi k tomu i přiznali,
protože příběh o rvačce dvou mužů se neprodával a nebyl originální.
Příběh o černé vdově
se prodával dobře a přilákal širší publikum.
A o milencích jste se dozvídali skoro každý týden.
O existujících a o těch, které jí přisoudili později,
aby živili legendu.
Protože to se taky určitě dělo.
Nešlo o to, že novináři chtěli odhalit její románky,
ale o to, že lidé zapleteni do toho zločinu
s ní měli romantické vztahy.
Moji kolegové, které respektuji a vážím si jich,
v tomto případě nejednali vyrovnaně ani férově.
Taky jsem takový byl.
Vzpomínám si, že když ji zatkli, publikoval jsem článek,
který jsem si nedávno v rozpacích přečetl, v němž jsem tvrdil:
„Rosa Peral, striptérka…“
Striptérkou nikdy nebyla.
Nikdy netancovala v klubu,
nechodila nahoře bez ani nic z toho, co se o ní říkalo.
Vymysleli si postavu, protože proti mně nebyly důkazy,
všechny byly proti němu.
Takže mě mohli obvinit jedině tak, že mě hodí do jednoho pytle s Albertem,
že mě vylíčí jako černou vdovu.
A tu fiktivní postavu se snažili tvořit i během soudu.
Když se všech svědků ptali, jestli se mnou něco měli,
muži i ženy.
Měla jste s paní Rosou intimní romantický vztah?
Ne.
Pořád tvrdíte, že k pohlavnímu styku došlo jen jednou.
Jenom jednou.
Věděl jste, zda byla paní Rosa tou dobou za někoho provdaná?
- Ne. - Měly jste citový vztah?
V jakém smyslu?
- Milovala jste ji, přitahovala vás? - To ne.
Měla tou dobou paní Rosa jiný romantický vztah?
Ne.
Věděl jste, že paní Rosa pak navázala vztah s panem Pedrem?
Ano.
Věděla jste, zda byla paní Rosa zadaná, s kým byla, kdo byl jejím partnerem?
Tehdy byl jejím partnerem Pedro.
Byl mezi paní Taniou a paní Rosou romantický vztah?
Jako milostný vztah.
- Ne. - Ne.
Nejsme lesby.
To jí dodává auru femme fatale, smyslné a zvrhlé ženy,
což vytvořilo atmosféru, která byla příznivá pro jednu stranu.
- Manueli, musím se zeptat. - Dobře.
Je pravda, že jste se s paní Rosou často vídali?
Jak to myslíte?
Že jste spolu měli často sex.
Ne, jen jedenkrát.
Soud neměl dovolit, aby se něco takového probíralo.
Ať už měla intimní vztah s kýmkoli.
Nemělo to být dovoleno.
Když policie odposlouchává telefon podezřelého,
o ničem z toho, co policie zaznamená nad rámec vyšetřování,
by se nemělo mluvit. Mělo by to zůstat mimo záznam.
Promiňte, Isaame, ale musím se vás zeptat.
Měl jste v tu chvíli zájem o paní Rosu v romantickém smyslu?
- Vůbec. - A paní Rosa o vás?
- Ne, ničeho jsem si nevšiml. - Dobře.
Ne tehdy ani nikdy jindy.
Mohli říct totéž bez toho,
že by probírali její romantickou minulost?
Protože to byl ten milostný trojúhelník se všemi svými satelity.
Aby bylo jasné, jako zástupce prokuratury
se nezajímám o ničí osobní život ani o to, jak někdo svůj život žije.
Ale pokud jsou v tom osobním životě prvky,
které nám umožní pochopit psychologii, jež vedla k vraždě,
a prvky, které objasní motiv vraždy, tak mě to zajímá.
Ne proto, abych lidi soudil nebo někomu uděloval lekce,
ale abych vám předložil důkazy o vraždě.
Když řeknou, že jen ověřovali fakta,
která vysvětlují Rosinu osobnost a objasňují zločin…
ADVOKÁTKA PRO TRESTNÍ PRÁVO
…upevňují tím spojení mezi hříchem a zločinem.
Když říkáte, že někdo někoho zabil,
nemusíte mi ukázat osobnost toho člověka. Ukažte mi důkaz, že někoho zavraždil.
Podrobné vysvětlování, které proběhlo u soudu
a ve vyjádřeních policie,
jež přiblížilo Rosinu emoční trajektorii
a její chápání osobních a romantických vztahů, je jediný způsob,
jak může tento soudní proces dávat smysl. Jinak nemáte případ.
1. KVĚTNA 2017 DEN ZLOČINU
Prvního května Rosa a Pedro strávili den s rodinou v domě,
který Pedro vlastnil.
Jeli tam s Rosinými rodiči a dcerami.
Nejdřív jeli do Calafell na skluzavky.
Jedenkrát mě donutili jít.
Vzhledem k mému věku jsem si myslel, že to pro mě není.
Ale nakonec mě přinutili sjet dolů s děvčaty.
A oni sjeli dvakrát nebo třikrát. Pedro s jednou holčičkou a Rosa s druhou.
Naobědvali jsme se a jeli k Pedrovi domů.
Odpoledne pak strávili v Pedrově domě.
Rosin otec a Pedro pracovali na zahradě.
A já řekla tátovi a mámě:
„Jdeme to tam uklidit. Chcete pomoct?“
Vždycky se vším souhlasili.
Vždy nám podali pomocnou ruku, vždy nám pomohli.
Máma měla potíže se zády.
Nebylo jí dobře, tak řekla: „Půjdeme někam na oběd
a já pohlídám holky, zatímco vy tři uklidíte.“
Tvrdě jsme pracovali a uklidili půlku dvora
a pak vynesli všechen odpad.
Pracovali jsme tam až do osmi večer.
Idylický den s rodinou,
během něhož Rosa Peral udělala spoustu fotek, víc než kdy jindy.
I když to zní krutě, když to takto řeknu,
mnoho těch fotek paní Rosa vyfotila schválně, aby měla alibi.
To je naše teorie.
Během vyšetřování jsem si uvědomil, že nemáme přímý důkaz,
proto byl tento proces tak složitý.
Všechny důkazy byly nepřímé.
S kolegy jsme dospěli k závěru, že bude zásadní prokázat existenci plánu.
Proč? Protože když prokážete, že to naplánovali,
už není důležité, kdo skutek vykonal.
12. LEDNA 2017 TŘI MĚSÍCE PŘED ZLOČINEM
Abychom pochopili, jak se to odehrálo a proč k Pedrově vraždě došlo,
musíme se vrátit do ledna 2017.
Tehdy Albert López jel k domu Rosy Peral,
přičemž se domníval, že s ní má pořád romantický vztah,
a uviděl, že žije s Pedrem Rodríguezem.
Je pravda, že pan Albert
kolem 12. ledna 2017 zjistil, že něco máte s Pedrem,
a to vedlo ke konfrontaci mezi vámi a panem Albertem?
Ten den se Pedro a Albert nepoprali,
protože jsem Pedrovi řekla, aby zůstal uvnitř a nemíchal se do toho.
Scénu jsem dělal jen s Rosou kvůli tomu,
co jsem se tam dozvěděl.
Scéna, která obsahovala pouze tři urážky,
když jsem jí řekl, ať jde někam, slušně řečeno. Pak jsem odjel na motorce.
29. ledna 2017
Od: Albert López Komu: Rosa Peral
Jsi kurva!
Netušíš, čím jsem si kvůli tobě prošel. Ze srdce tě nenávidím!
Miloval jsem tě a pro tebe a holky jsem se chtěl všeho vzdát.
Teď brečím kvůli nejhorší zradě v životě. Už se mnou nikdy nemluv!
Každý z okrsku ví, cos s tou sviní dělala.
Nestydím se, že jsem paroháč, protože jsem lepší než vy oba.
Hnusíte se mi. Píšu se slzami v očích, ale ani jednomu vám neodpustím.
Jestli někdy odejdu od policie a nebude mi záležet na životě,
pamatuj, že se ti ještě ozvu. Neopovaž se odepsat, ty kurvo!
Těmto mailům přecházelo 77 mailů od této dámy,
v nichž mě žádala, abych se k ní vrátil, a že to není tak, jak to vypadá.
Vypadalo to jednoznačně.
Po této příhodě, kdy se ukázal u mě doma, křičel a nadával,
a málem došlo k násilí, jsem se ho začala bát.
Dobře. Říkáte, že se ho bojíte, ale chci předložit následující e-mail.
E-mail vám poslal ve 22:00:05 a vy jste mu o čtyři minuty,
poté, co pan Albert, z nějž máte strach, ohrožoval život vašeho partnera, řekla:
„Nemá mě a nikdy mě mít nebude, nenech se mýlit.“
O 24 minut později:
„Patřila jsem jen tobě. Chci ti patřit i dál.“
Při pohledu zvenku je překvapivé,
i když podle mě je to v souladu s psychologií
a psychologie obžalovaných je pro nás klíčová,
že paní Rosa vždy popírá, že s panem Pedrem něco měla.
Bála jsem se mu říct, že chodím s Pedrem.
Myslela jsem, že za ním půjde a zbytečně se s ním pohádá.
Že mu to časem budu schopná říct.
Že se nálada časem uklidní.
Že časem mnou přestane být posedlý.
„Patřila jsem jen tobě. Chci ti patřit i dál.“
Získala jste tím čas? Takhle jste si u pana Alberta získala čas?
To chcete říct?
Tak jsem to tenkrát dělala. Špatně.
Soud nikdy neuvažuje o chování žen, které je ve vztazích běžné,
a obvykle ho hodnotí negativně.
Jaké chování potřebné k přežití bývá ve vztazích u žen časté?
Vyhýbání se.
Prokurátor se ptal:
„Proč jste Albertovi neřekla, že jste s Pedrem?
Už jste vymýšlela ďábelský plán?“
„Ne, nechtěla jsem problémy.
Nechtěla jsem Albertovi nic vysvětlovat. Tečka.“
Tohle je pořád zpochybňováno.
Tato strategie vyhýbání se konfliktům a vyrovnávání se se životem
je typická pro ženy, které jsou pod kontrolou partnera,
a v tomto výslechu je napadána.
30. LEDNA 2017
27. BŘEZNA 2017
ALBERT LÓPEZ: AHOJ, PROTOŽE JSI DNESKA NA OKRSKU,
VŠICHNI ČEKAJÍ NA TO, AŽ NA SEBE NARAZÍME.
TYPICKÝ DRBY, SNAŽÍ SE O TOBĚ VYMYSLET DALŠÍ SRAČKY.
Koncem března se pan Albert
snažil obnovit kontakt s paní Rosou skrz Facebook,
ale používal jiný tón.
ALBERT LÓPEZ: AŽ NA SEBE NARAZÍME,
CO KDYBYCHOM PŘEDSTÍRALI, ŽE SE NIC NESTALO?
ALBERT LÓPEZ: CHÁPU, NEMÁŠ ZÁJEM.
PROČ MĚ MÁŠ POŘÁD ZABLOKOVANÝHO NA WHATSAPPU?
TO TEN POVALEČ TOLIK ŽÁRLÍ?
NEBUĎ TAKOVÁ, HLUPÁČKU, VÍŠ, ŽE JSEM DOBRÁK.
UŽ TĚ NEBUDU TRÁPIT. VĚŘ MI, NIKDY JSEM TI NELHAL.
Ale v té době zprávy nebyly výhružné, nebyly záštiplné,
nezdálo se mi, že by situace byla stejná jako v lednu.
Měla jsem dojem, že používal přátelštější tón.
Nemůžeme posoudit, jestli v té době Rosa
svůj romantický nebo sexuální vztah s Albertem chtěla obnovit.
Všimli jsme si však, že se v dubnu začala chovat jinak poté,
co dostala prsten.
Tehdy jsme si všimli velké změny u ní i u něj.
Promluvme si o 8. dubnu. O slavném dni s prstenem.
Domluvili jste se, že se vy dva sejdete, když budete s kamarádkami?
Myslela jsem, že bude lepší se nevídat, abychom předešli nedorozuměním
a tomu, co se událo dřív, aby situace byla jasnější.
Co se stalo? Ten den jsem mu řekla: „Jindy se s tebou nesejdu,
ale teď jsem s kamarádkami,
takže by to mezi námi nebyla intimní situace,
kde bys mě mohl špatně pochopit,
takže jestli se chceš zastavit, protože jsi ve službě…“
On, oblečený v uniformě, k ní pak přistoupil
a hodil jí prsten se slovy: „Aby sis nemyslela, že je konec.“
Aby přemýšlela o další spolupráci.
Protože jsem jí to několikrát řekl
během rozhovorů, které jste zmínil, a ona nebyla rozhodnutá.
Řekl jsem si, že tohle ji možná přesvědčí.
Prsten, abyste spolu zase pracovali.
Ano. Kdyby to vedlo k něčemu dalšímu, nebránil bych se.
Ten prsten byl symbolický.
Znamenal: „Jsem ochotný udělat cokoli. Tentokrát je to jiné než dřív.
Dělám to dokonce před tvými kámoškami.
Tentokrát je to prsten, největší symbol závazku.
Závazek, který zahrnuje rodinu, dcery.“
A ona si pohrávala s oběma prsteny.
Jedním z nejvíce šokujících momentů soudního procesu bylo,
když její kamarádka ve výpovědi řekla, že když byly na kávě,
Rosa měla prsten na každé ruce.
Prsten od Pedra i od Alberta.
Rozhodla se nakonec?
„Řeknu ano a opustím Pedra.“
Nebo: „Vrátím prsten Albertovi.“
Ne. Tehdy ne.
Nerozhodla se a neřekla, že Pedro je lepší nebo tak podobně?
Ano, nakonec si vybrala Pedra.
Povězte nám o tom. Co řekla?
Jakými slovy vyjádřila, že si vybírá Pedra?
Doslovně?
Co nejvíc.
„Líp se obléká a šuká.“
- Promiňte, znovu. - „Líp se obléká a šuká.“
Ne, to není pravda.
To není pravda. Pravdou je, že se pořád ptaly:
„Co budeš dělat?“ Jistě, ta otázka zazněla.
A já řekla: „Zůstanu s Pedrem.“
Od začátku. Nebylo o tom pochyb.
Nebylo o tom pochyb už dlouhou dobu.
A když nebudu s Pedrem, budu sama, ale nebudu s Albertem.
Jí přišlo vtipné něco takového říct u soudu…
Protože když už mluvili o sexu a o tom, co mám ráda a…
Nebylo o tom pochyb. Ne. Moje rozhodnutí bylo jasné.
Zaprvé, protože přijal mé dcery.
A snažil se ve vztahu, snažil se mě poznat,
snažil se poznat je.
A k mým děvčatům se choval hezky.
Říkával: „Nechci Rubéna nahradit,
budu prostě tvůj partner
a chci být pro tvoje dcery někým výjimečným.“
Říkal mi: „Nebudu jejich strýc, protože ty už mají,
tak budu jejich strejda.
Chci, aby věděly, že jsem speciální, budu je učit,
pomáhat jim, budu tu pro ně, ať budou potřebovat cokoli.“
A začal ve mně probouzet něco, co ve mně dřímalo.
Tu část ženskosti, víte? Moment, přeruší se hovor.
Málokdy se stane,
že se objeví nové důkazy před soudním řízením nebo během něj.
Ale v tomto případě se stalo něco zvláštního.
U soudu byly předloženy důkazy
sestávající z materiálu nalezeného v mobilu Rosy Peral.
Velké množství souborů, tisíce.
A našli rozhovor z 19. dubna.
Hlasovou zprávu od Rosy Peral pro Alberta Lópeze…
…v níž ho osloví přezdívkou, kterou pro něj měla.
Z této zprávy člověka zamrazí.
Hej, hlupáčku, máš vypnutý mobil.
Byla jsem v Caprabu
a dostala jsem slevu do akvaparku PortAventura.
Napadlo mě, že když to uděláme,
mohli bychom příští týden jet do PortAventury a přespat tam s holkami.
Co ty na to?
Paní Roso, povězte mi o té hlasové zprávě.
S Albertem to nijak nesouvisí.
Nevím, proč… Říkají, že tak oslovuji jeho.
Používám mnoho takových slov, abych se před dcerami vyhnula nadávkám.
Říkám „hlupáčku“, „ňoumo“, „trdlo“ a mnoho dalších.
Paní Roso, máme tisíce stránek. Tisíce.
A já se vás ptám, můžete nám ukázat jednu jedinou konverzaci nebo mail,
kde „hlupáčkem“ nazvete někoho kromě Alberta?
Říkám vám, že to používám verbálně.
Říkám to, aby holky neslyšely nadávky.
V obou jejich telefonech jsou tisíce konverzací,
stovky zpráv na WhatsAppu a stovky e-mailů.
Když mi dokážete, že „hlupáčku“ říká i někomu jinému,
možná připustím, že zpráva pro někoho jiného byla.
Nešlo to dokázat.
Experti nám vysvětlili dvě nebo tři věci ohledně té nahrávky
a mohou nám také na CD ukázat postup, jak to zjistili.
Zaprvé, podle GPS ve vašem mobilu jste se dne 19. dubna 2017
nacházela v Caprabu.
A na začátku zprávy říkáte: „Byla jsem v Caprabu.“
Zadruhé, těsně předtím v 15:24
jste se dvakrát pokusila dovolat panu Albertovi.
Ne panu Manuelovi, panu Albertovi.
A hned po této hlasové zprávě
jste jako s prvním člověkem mluvila s panem Albertem.
Tato nahrávka byla v Rosině mobilu, ale nebyla součástí žádné konverzace.
To znamená, že to byl samostatný zvukový soubor
a neměl to, čemu experti říkají metadata,
což jsou data, která by nám poskytla datum, čas, místo a ostatní informace.
Bylo tam jen datum poslední úpravy souboru.
Obhajoba řekla, že ta zpráva mohla vzniknout i o tři roky dřív,
ale pouhou náhodou 19. dubna,
v čase zprávy, byla Rosa lokalizována přímo u supermarketu Caprabo.
Chodíte do Capraba často?
Neřekla bych, že každý den, ale často,
protože jedna prodejna je u školy mé dcery
a já tam nakupuju cestou do školy nebo cestou zpátky.
Obhájci vědí, že nahrávka sama o sobě nic neznamená,
ale v kontextu, v rámci strategie obžaloby,
má velkou hodnotu.
Takže logicky dělají, co mají,
a snaží se ze všech sil dokázat, že z toho dne nepochází.
Abychom toto téma uzavřeli, co jste myslela tím „když to uděláme“?
Nevím, čeho se to mohlo týkat.
Manu a já jsme měli spoustu plánů,
takže nejspíš šlo o vyjížďku na motorkách nebo…
Co je „to“?
Obžalobě bylo jasné, že „to“ bylo zavraždění Pedra.
Má to velký význam.
Proč?
Donekonečna jsem to probíral s kolegy.
Do omrzení jsem analyzoval každé slovo.
Má to velký význam, protože řekne „uděláme“.
V první osobě množného čísla.
Ale jestli jsi Pedra zabila, pojedeš příští víkend do PortAventury?
Budeš muset předstírat, ne?
Ale ty jedeš do PortAventury se svým milencem a komplicem?
Zdá se to naprosto nelogické, že?
Musela by být opravdová psychopatka.
A to nebylo uvedeno v žádném z jejích psychologických posudků.
Bylo by to ztělesněním bezcitnosti.
Ale my nevíme, co „to“ je. „To“ může být cokoli.
Mohlo to být grilování.
Proces jsem sledoval každý den, byl jsem tam.
A abych byl upřímný, vše, co prokurátor řekl…
Nemělo to hlavu ani patu.
Nic nenasvědčuje tomu, že je vinná. Nic mu neumožní říct: „Tady to je.“
Mysleli jsme si, alespoň já,
že to takhle daleko nedojde, protože má žena na tom nebyla dobře.
Její stav se zhoršoval.
A velmi jí ublížilo, když viděla, že se nedostanu ven,
když viděla ta omezení a vše, co se mi stalo, co bylo řečeno.
3. ÚNORA 2020 PRVNÍ DEN SOUDU
Moje žena pořád opakovala: „Ale proč? Proč musí být ve vězení? Nic neudělala.
Proč ji zavřeli?“
A jak jí to mám vysvětlit, když to její mysl už nezvládá?
Bez ohledu na to, jak moc jsem jí to vysvětloval…
Musím říct, že je to těžké. Opravdu.
Ráno jsem zavolala a zeptala se, jak na tom je.
On řekl: „Její stav je takový a onaký…“
A já povídám: „Drží se už týden, překonala operaci.
Neboj, ona se z toho dostane.“
Po tom všem, co přetrpěla, jak by mohla…
A můj otec mi řekl: „Tentokrát ne.“
Pořád jsem tam volala, abych zjistila, jestli jí je líp,
a on mě požádal, abych počkala, že máma možná ještě…
No, to všechno.
Nezvládla to.
Nic takového jsem si nepředstavovala.
Něco tak náhlého,
když jsem tak daleko, přestože jsem jí vždy byla nablízku.
Podívej!
Popravdě mi to pořád nejde do hlavy.
Nemůžu to vstřebat, protože jsem tady
a nejsem doma, takže nevidím, že tam není.
Jdeme dál, paní Roso. Dovolte mi to zrekapitulovat.
Ta věc s prstenem se stala 8. dubna, hlasová zpráva byla z 19. dubna.
Další den.
Den po té nahrávce z 19. dubna.
Pan Albert si koupil telefon Lyca.
Víte, který telefon myslím, ano?
- Ano. - Dobře.
Albert López si tento telefon koupil 20. dubna.
To je den poté, co dostal zprávu od Rosy, v níž mu řekla:
„Pojeďme do PortAventury s našimi dcerami.“
A pár dní nato dal Rose prsten.
Takže se zdá, že 20. dubna už věděli,
že uskuteční svůj plán a připraví Pedra o život.
PONDĚLÍ 27. 4. 2017 ZPRÁVA NA FACEBOOKU
Tento telefon je navíc mnohem důležitější, než se může zdát.
Když ho posuzujeme samostatně, velký význam samozřejmě nemá.
Je důležitý, protože tento telefon byl použitý
pouze ve dvou významných a relevantních momentech.
Zaprvé,
byl zakoupený 20. dubna a pár hodin po koupi
jel pan Albert do oblasti, která se shodovala s adresou paní Rosy.
Ten samý den paní Rosa toto číslo prozvonila.
A tento telefon byl aktivován
pouze v noci 1. května
a pak v noci 2. května Rosu dvakrát prozvonil.
Na jednu stranu je jasné, že svůj vztah obnovili.
Na druhou stranu existuje série okolností,
které naznačují, že něco plánovali.
Když se po zločinu vyšetřovatelé vrátili, jakmile začali podezřívat Rosu a Alberta,
uvědomili si, že jeden druhému několikrát horečnatě telefonovali.
Telefony nám říkají spoustu věcí.
Zaprvé nám ukazují
počet hovorů a délku jejich trvání,
jak komunikace mezi lidmi kolísá.
Ale telefon vám taky prozradí,
kde se volající a příjemce v danou chvíli nacházejí.
Takže jsme Rosu a Alberta
mohli společně lokalizovat v oblasti shodující se s Rosinou adresou
při mnoha příležitostech, kdy tam Pedro nebyl.
Právě jsem odvezla holky a mířím domů.
Snad ten chlap brzy odejde. Dám ti vědět.
Až se vrátím domů, dám vyprat prádlo a umyju nádobí.
Jakmile odejde, ozvu se ti.
Na 25. není zvláštní jen to, že se sešli,
ale také ty hlasové zprávy, které mu poslala.
Na těch hlasových zprávách je zarážející,
jak Pedrem opovrhuje.
Budu ho ignorovat a možná odejde dřív.
Ptám se vás, zda vám připadá vhodné takto mluvit o partnerovi?
A zdá se vám vhodné takto mluvit s někým,
koho zvete k sobě domů, když tvrdíte, že s ním nic nemáte?
Nepřipadalo mi divné zkusit věci urychlit,
protože čas plynul a já ten prsten měla od 8. dubna
a pořád se mi nepovedlo mu ho vrátit.
A říkat „ten chlap“ a „budu ho ignorovat“?
Takto se podle vás mluví o partnerovi?
Jak jsem řekla, snažila jsem se věci urychlit.
Myslíte dostat Pedra rychle pryč?
Tehdy jsem chtěla věci urychlit, abych mohla vrátit prsten.
Neměla jsem jinou příležitost se s Albertem sejít a prsten mu vrátit.
25. DUBNA 2017
15. DUBNA 2017
ROSA PERAL: BÝVALA JSEM TAK ŠŤASTNÁ,
DAL MI, CO JSEM CHTĚLA, PŘIJEL DO CUBELLAS,
CHTĚL SVATBU, VŠECHNO…
ALE TEĎ SE KAŽDÝ DEN HÁDÁME
JUDIT: DO PRDELE
Podle toho soudíme, že jste s panem Pedrem nevycházeli.
Říkáte: „Každý den se hádáme.“
Ten den jsem se s ním pohádala nebo…
Nevím, jestli je „pohádala“ správné slovo. Byli jsme dva lidé,
kteří ukončili předchozí vztahy a měli děti s jinými partnery.
Přeruším vás.
- Hádali jste se každý den, nebo ne? - Ne.
Takže tady své kamarádce Judit neříkáte pravdu?
Nelhala jsem jí. Možná jsem to zveličila, protože jsem byla naštvaná.
Toto období bylo jako na horské dráze.
Jeden nebo dva dny před zločinem
mohl Pedro Rose vyznat velkou lásku
a o čtyři dny dřív mohli mít vážnou krizi.
Takhle.
Dovolte mi číst dál.
„Albert nebyl tak přátelský ke všem ženám,“ řekla jste.
„Zamilovala jsem se do Alberta až po uši.“ Vaše kamarádka řekla:
„Neklapalo vám to a teď oba žijete své vlastní životy.“
A poslouchejte pozorně, jak jste odpověděla:
„Nikdy nevíš.
Kdyby začal uvažovat jinak a dal mi, co chci,
a já bych nebyla s tímhle chlapem…“
Ano.
A pak řeknete:
„To, co je nemožné, je jen o něco těžší.“
Neznamená to, že jsem ho chtěla zabít nebo opustit.
Rozešla jsem se s mnohými partnery a neznamenalo to…
Ve vztahu se můžete často hádat.
Můžete mít období, kdy ne…
Ať mi nikdo neříká, že se s partnerem nikdy nehádá
nebo ho nikdy nenapadlo: „Dnes odejdu, vypadnu odsud a pak se vrátím.“
Každý, kdo to tvrdí, lže.
15. DUBNA 2017 JUDITINA ZPRÁVA
Podle naší interpretace hned po 8. dubnu začali teoretizovat,
co by to obnášelo, kdyby se k sobě vrátili.
To si myslíme my.
Také se domníváme, že Rosa Albertovi nějak naznačila,
že Pedro bude pro obnovení jejich vztahu překážkou.
To si myslíme.
A během toho si do konce dubna volali asi 50krát.
To je důležité.
DUBEN 2017
ÚTERÝ 4. ROSA: 2 HOVORY - ALBERT: 2 HOVORY
SOBOTA 8. ROSA: 2 HOVORY - ALBERT: 6 HOVORŮ
ČTVRTEK 20. ROSA: 3 HOVORY - ALBERT: 3 HOVORY
Není to tak úplně pravda,
protože i když si zavolali 50krát, pouze 30 hovorů něco obsahovalo.
Zbytek byly zmeškané hovory, kdy spolu nemluvili.
Ale pokud chce obžaloba říct,
že plánování proběhlo mezi předáním prstenu 8. dubna
a hlasovou zprávou z 19. dubna,
v tom období si zavolali jenom čtyřikrát
a celková délka hovorů byla 30 minut.
Ne tak docela, 28 minut.
Takže za těch 28 minut by museli naplánovat vraždu.
Podívejte, myslím si…
Fakt, že byly čtyři…
Že proběhly čtyři telefonáty, možná znamená, že řekli: „Udělám to.“
Ale ne to, jak to udělají.
Mluvím jasně?
Záleží na tom, že se rozhodli to udělat.
O tom, jak to udělají, mohli rozhodnout v jednom nebo dvou telefonátech
nebo když se sešli 25.
Nebo si mohli domluvit schůzku bez telefonů.
To se nedozvíme.
Mohli také komunikovat přes Telegram,
kde ke zprávám nemáme přístup.
Takže to, že spolu už víc nekomunikovali a rozhovor mezi nimi nebyl možný,
se tímto způsobem dá vysvětlit.
Pravdou je, že nemůžeme riskovat a spoléhat se na domněnky.
Musíme mít důkazy, proto nemůžeme přijmout hypotézy,
že komunikovali pomocí Telegramu nebo kouřových signálů
nebo jiným způsobem.
Nebo jestli se viděli víckrát nebo méně.
Důležité jsou důkazy, které máme, ne ty, které nemáme.
Moje poslední noc s Pedrem pro mě byla výjimečná.
30. DUBNA 2017 JEDEN DEN PŘED ZLOČINEM
Těžko jsem snášela,
když moje dcery byly s jejich otcem.
Takže Pedro se rozhodl mě rozveselit.
Šli jsme na večeři. Šli jsme se projít po pláži.
Všechny ty řeči o plánování nedávají smysl.
Nic z toho, co jsme podle výmyslů prokurátora plánovali,
nedává smysl, když jsem se večer předtím procházela po pláži
a byla na večeři a byla odpojena od okolního světa.
Nedává smysl, že se mi přihodilo to, co se stalo druhý den.
1. KVĚTNA 2017 21:37
Zjistili jsme, že domů dorazili ve 21:37.
Jak? Pomocí polohy jejich telefonů.
Od té chvíle je moc důležité, abychom byli na minutu přesní,
protože to je klíčové.
Ve 21:51
jste zavolala panu Albertovi.
- Zmeškaný hovor. - Ano.
- Nezvedl to. - Ne.
Proč jste volala?
Protože jsem od Alberta měla mnoho zpráv a nemohla jsem je všechny přečíst.
Bylo snazší mu zavolat a říct: „Přestaň mi psát.“
Ve 21:53 panu Albertovi zavolala znovu a tentokrát měl hovor obsah.
To znamená, že pan Albert zvedl telefon a mluvili spolu čtyři minuty.
Kéž bychom věděli, o čem mluvili,
protože by nám to jednoznačně prozradilo, co se stalo.
Řekli jsme 21:53
a o deset minut později, vlastně 11,
pan Albert poprvé zapnul svůj telefon Lyca a prozvonil vás.
Policie a prokurátor
tento hovor vždy označují za ten, kterým svůj plán odstartovali.
Porota považovala za prokázané,
že využili chvíle,
kdy Pedro spal nebo odpočíval, k tomu, aby ho zavraždili.
Pedro byl silný muž, dost robustní.
Nebyl to člověk, který by se dal snadno srazit k zemi.
Myslím, že Rosa nic nenechala náhodě.
Dala mu omamnou látku, aby byl v polospánku nebo v bezvědomí.
Každopádně ztratil schopnost reagovat a bránit se,
když Albert dorazil.
A myslím, že on je ten, kdo se na vraždě aktivně podílel.
Vycházejí hlavně z výpovědi Antonie.
Antonia je nová přítelkyně Rubéna, Rosina bývalého manžela.
Je to pravda, že jste paní Antonii, partnerku pana Rubéna,
měla v adresáři uloženou jako „Děvka Antonia“?
Ano, měly jsme vážně špatný vztah.
A to je ta žena, která tvrdí,
že Rosina nejstarší dcera
učinila několik prohlášení,
z nichž vyplývá, že Rosa ve zločinu sehrála aktivní roli.
Jelikož Rosina nejstarší dcera byla nezletilá,
během předběžného vyšetřování jí byl přidělen veřejný obhájce,
a protože dívka měla právo nesvědčit proti své matce,
obhájce zvažoval, že to právo může uplatnit.
Ráda bych objasnila ještě něco,
protože to bylo řečeno v mnoha pořadech a na mnoha místech
a vytváří to zmatek.
Mnoho lidí říká, že mě viděly dokonce i mé dcery.
Nebo že něco řekly.
Ne. Moje dcery nic neřekly, protože nic neviděly.
A chci, aby to bylo naprosto jasné.
Nenechte se zmást. Moje dcery nic neviděly.
Partnerka mého bývalého, Antonia, to ona svědčila.
Kdy? Jak?
Žádám vás, abyste to doslovně zopakovala a neříkala vlastní interpretaci.
Chci přesná slova nezletilé,
když vám řekla o incidentu, kterého byla svědkem.
- Moment, prosím. - Hele…
Ne, počkejte.
V tu chvíli soudce řízení zastavil,
protože pokud ta dívka vypovídat nemusela,
bylo zřejmé, že nemusí svědčit přímo ani nepřímo prostřednictvím jiné osoby,
které se mohla nevinně svěřit.
Protože to byl v zásadě způsob, jak obejít zákaz vypovídat.
Je nepřípustné, aby svědkyně s informacemi z druhé ruky
zastupovala nezletilou, která využívá svého práva nevypovídat.
Moc mě to mrzí.
Tak jsem požádal soud, aby Antonii dovolil popsat,
jak se dívka pohybovala, když imitovala Pedra.
Emmina máma
vedla strejdu dolů po schodech.
- Námitka, ctihodnosti. - Nemůžete to komentovat.
Nemluvte, zopakujte dívčiny pohyby.
Fajn.
Zatímco to napodobovala, měla vlastně monolog, mluvila u toho.
Kdyby ukázala toto gesto a nic neříkala, u soudu by to nic neznamenalo.
Robot, tady ho držela. A on šel dolů po schodech jako robot.
Promiňte, špatně vás slyšíme.
Jste daleko od mikrofonu.
- Přistupte… - Sednu si, dobře?
Když měla Antonia dovoleno gesta zreprodukovat,
aniž by u toho mluvila, bez toho, že by říkala slova,
mělo to podobný efekt jako němý film.
I když je to velmi vážná věc,
ta situace byla trochu komická.
To bylo znázornění strejdy, tím myslíme pana Pedra.
Týkalo se to konkrétního dne, nebo obecně?
Dne, kdy se to odehrálo.
- Dobře. Žádné další otázky. - Děkuji. Obhajoba může mluvit.
S dovolením, jak víte, že se to týká toho dne?
A kterých událostí?
Protože mi řekla…
- To je… - Protože to vím.
Protože mi to řekla.
- S dovolením. - To…
Je to v rozporu s předchozími prohlášeními.
Nemohu to uznat.
Ano, proto. Není přípustné,
aby byla předložena jen jedna část vylíčení událostí.
Členové poroty nebudou brát slova svědkyně v potaz.
„Všímejte si jen toho, co ukázala, ne co řekla.“
Takže porotci musí brát v úvahu její gesta,
ale ne to, co slyšeli. Ale slyšeli to.
Řídili se varováním soudce a vůbec se nezmínili o slovech,
která svědkyni vyklouzla. To je pravda.
V rozsudku bylo řečeno, že když ho vedla po schodech,
šel jako robot, a to byl důkaz, že Rosa Pedra zdrogovala.
To mě dostalo za mříže.
A opakuju, že mé dcery nikdy nic neřekly, protože nic neviděly.
Nemůžou Antoniinu výpověď
pokládat za absolutní pravdu,
protože jsme spolu nevycházely a ani teď spolu nevycházíme.
A logicky využila příležitosti, aby mi uškodila.
Jasné?
Nevím, jestli chápala rozsah toho, jak moc mi škodí.
A nemohla to vzít zpátky, protože by jí řekli,
že by to bylo křivé svědectví a šla by do vězení.
PEDROVA VRAŽDA
O 18 HODIN POZDĚJI 2. KVĚTNA
Velkou chybou paní Rosy bylo,
že si doma nechala mobil pana Pedra.
PEDRO RODRÍGUEZ, 21:26 ZLATOOOO
Strategií obžalovaných
bylo předstírat aktivitu pana Pedra.
Jak to dělali?
Například výměnou zpráv mezi Rosou a údajným Pedrem.
Oba to přiznávají.
Vzali Pedrův mobil a jeho autem jeli
poblíž Rubénova domu.
Pedra tam umístili, aby to vypadalo, že ho zabil Rubén.
PEDRO RODRÍGUEZ, 21:50 VYPÍNÁM MOBIL, ABY NEVIBROVAL
Shodou náhod ve 21:50, když řekl, že si vypíná mobil,
vysílače určily, že se nachází poblíž Rubénova domu.
- Je to pravda? - Ano, správně.
Když jsme dorazili k Rubénovi, řekl mi, ať pošlu ty zprávy.
V tu chvíli mi došlo,
že ať už Pedrovi udělal cokoli, ať už se pohádali,
nebo Pedra udeřil, nebo mu vyhrožoval, chtěl to hodit na Rubéna.
Paní Roso, když jste u Rubénova domu vypnuli Pedrův mobil, co jste udělali?
Odvezl mě ke mně domů.
A dal mi klíčky od Pedrova auta.
Takže vy jste řídila Pedrovo auto a Albert řídil svoje?
Ano, jela jsem za Albertem. On jel vepředu a já za ním.
Tehdy jste byla sama, mohla jste jet na policii,
zavolat někomu… Rozhodla jste se to neudělat a jet za ním.
Kdybych v autě ujela a nejela bych jako o závod
a na policii okamžitě nesehnala někoho, kdo by mě vyslechl…
- To je vše hypotetické. - Ale vy jste policistka, že?
Ano, přesně proto.
Samozřejmě, že jsem to vše zvážila.
Ale než bych se dostala na policii, on by se otočil a jel by ke mně domů.
Tak jste ho následovala. Jak dlouho trvala cesta?
- Jeli jste k vodní nádrži? - Ano.
Navíc moc dobře věděl, kam jede.
Věděl, kam má namířeno.
Používal směrovku. Přesně věděl, kam jede.
Říkala jsem si: „Co mám dělat?“
A čekala jsem. Znovu jsem zamrzla.
Jako den předtím. Nevěděla jsem, jak reagovat.
Nemohla jsem říct: „Teď s autem ujedu.“ Nemohla.
Mohla jsem se jen nehybně dívat, jak ke mně jde se dvěma kanystry benzínu.
Vrylo se mi to do paměti.
Otevřel dveře a vzal kanystry.
Pamatuju si, že byly velké a červené.
Řekla jsem: „Páni, to vypadá jako benzín.“
Když přišel ke mně, pomyslela jsem si: „Polije mě tím.
Jestli to udělá, můžu utíkat, jak chci, zabije mě jedinou jiskrou.“
Utekla jsem, aby to na mě nevylil, aby mi neublížil.
V běhu jsem všechno zahodila,
ale nezastavila jsem se, abych to posbírala nebo se ohlédla,
protože jsem myslela jen na útěk.
Jestli mě chce zastřelit, musí mě střelit do zad.
Kráčela po silnici,
ale Albert ji dohonil v autě a řekl jí, ať nastoupí,
nebo se dostane k jejím dcerám dřív než Rosa.
Pro Rosinu obhajobu
bylo důležité, že ty klíče byly tak blízko u silnice,
protože to bylo daleko od auta.
To podpořilo Rosino tvrzení,
že běžela k silnici a klíčky jí vypadly z kapsy
nebo že je držela v ruce, když utíkala.
Poloha klíčků od auta v blízkosti místa, kde k událostem došlo,
pro názor obžaloby není relevantní,
protože jsme se domnívali, že k nádrži jeli oba dobrovolně.
To potvrzuje i fakt, že k nádrži museli jet dvěma vozidly.
Budeme pokračovat. Nasedli jste do auta a kam jste jeli?
V tu chvíli mě odvezl domů.
A řekl mi, ať nepovím ani slovo.
A já na to: „To auto nenahlásím, je mi to jedno.
Auto je jen auto, je to věc, na tom mi nezáleží,
ale nech mě být. Jen chci, abys mě nechal na pokoji.“
K tomu, aby Rosina verze do všeho zapadala,
stačí věřit tomu, že zažívala nepřekonatelný strach.
Když Rose věříte, že se Alberta tolik bála,
všechno sedí.
„Bojím se.
Druhý den se neodvažuji nic říct.
Netroufám si nic říct ani za dva dny. Jsem v šoku. Jsem paralyzovaná.“
Ale no tak. Na třetí, čtvrtý,
pátý, šestý, sedmý, osmý den, když jste měli čas reagovat,
když kolem sebe máte spoustu kolegů,
když oddělení vražd ví, že on je do toho zapletený,
a mohou vás ochránit…
Je dost odsuzována za své chování po vraždě.
Protože neexistuje důkaz o tom, co se toho dne odehrálo.
Jak už jsem zmínila, protože plakala, protože neplakala, protože to nenahlásila.
Jestli chápete, že se bála toho, co by jí Albert mohl udělat,
nebo hůř, co by mohl udělat jejím dcerám, které nade vše milovala,
pak její chování pochopíte.
Kde je napsáno, co je to strach?
Co je to strach? Pokud tvrdí, že cítila nepřekonatelný strach,
kdo může na základě objektivních dat zpochybňovat,
jestli Rosa měla právo se bát?
Nejvíc se nebála toho, co se může stát jí nebo jejím rodičům.
Bála se o svoje dcery.
Myslím, že to dělala, aby svoje dcery ochránila.
A to nikdo nebere v úvahu.
Víte co? V tu chvíli jsem si myslela…
Víc než to, myslela jsem, že je důležitější,
aby zůstaly naživu, aby se vyhnuly nebezpečí,
protože skutečným nebezpečím byl on.
Když jsem si představila, co se může stát mně, když budu mlčet,
to nikoho neohrožovalo.
Víte?
Pak to vše vedlo k velkému zmatku a každý měl svou vlastní interpretaci
a samozřejmě ho to zajímalo.
Vyšetřování začalo u mě,
protože jsem k němu měla nejblíž. A policie nedokázala změnit úhel pohledu.
Uplynulo pár let.
Byly napsány knihy,
natočeny seriály a tak dále,
ale stále zůstává mnoho nezodpovězených otázek.
A každý má svůj vlastní výklad událostí.
Spravedlnost situaci objasnila, a toho není vždy dosaženo, a jasně určila,
kdo jsou viníci a kdo je oběť.
Kde je ten plán?
Kdy ho vymysleli?
V čem spočíval?
Čí to byl nápad?
Až se to prokáže,
nezvratně, bude jedno, co říkají Rosa a Albert.
Naplánovali to. Ale když se to neprokáže a jen tušíme, co se mohlo stát,
protože alternativa nedává smysl, pak…
My občané vnímáme zločin prostřednictvím fikce.
A fikce v podstatě musí věci vysvětlovat.
Je to vysvětlení událostí,
toho, proč se postavy chovají tak, jak se chovají.
Toto ve skutečnosti možné není.
Ale jsem přesvědčena, že člověk má tolik odpovědí
s tolika podrobnostmi, jen když mluví pravdu.
A to mě přimělo jí věřit.
Protože když někdo opravdu lže,
existují prázdná místa bez vysvětlení.
Příběh se soustředil na Rosu jako na zlou, krvežíznivou ženu
a podle mě ho neutvářely jen otázky prokuratury,
ale také jeho neustálá přítomnost v médiích.
Nejspíš jsme zašli příliš daleko, protože člověk jako Rosa, její osobnost
vás sváděla k tomu, že jste se nechtěně uchýlili ke klišé.
Abych byl upřímný, mám čisté svědomí.
Je pravda, že tolik mediální pozornosti
může mít do určité míry jistý vliv.
Všechny ty hrozné věci, co řekli, to všechno je příšerné.
Přitom ji vůbec neznali.
Jejím jediným zločinem bylo, že byla pěkná, měla dobrou postavu
a spala, s kýmkoli chtěla.
Rosa žije v alternativní realitě
s vlastními pravidly, která se liší od těch pro nás ostatní.
Pro mě je to člověk, který nedokáže přestat mluvit,
jako šarlatánka na pouti
prodávající zázračný lék, který je ve skutečnosti jen mýdlová voda.
A já vám říkám,
že kdybychom s Rosou strávili pár hodin o samotě,
dokázala by nás přesvědčit, že Pedra jsme zabili my.
Taková je paní Rosa Peral.
Uplynulo hodně času a já bych si ráda promluvila s dcerami,
strávila s nimi trochu času.
Kéž bych věděla, jestli mají pochybnosti.
Až s nimi budu mluvit, řeknu:
„Jestli někdy budete mít pochybnosti,
bude dobré, abyste si vyslechly všechny strany
a získaly co nejvíc informací.“
Možná necítí potřebu se mě ptát, já nevím.
Možná v budoucnu řeknou: „Moje matka vždy říkala, že je nevinná.“
A možná vysvětlení ani nepotřebují.
Záleží mi hlavně na tom,
aby mě zahrnuly do svých plánů do budoucna.
Jsem součástí jejich životů víc, než jsem čekala.
Jejda, přeruší se to. Moment, hovor se přeruší.
Rosa Peral se proti trestu 25 let odvolala.
V září 2021 nejvyšší soud potvrdil přitěžující okolnost úkladnosti.
Antoniino svědectví bylo anulováno.
Bylo zjištěno, že obžalovaní zařídili, že se Pedro nemohl bránit,
jelikož byl napaden doma, „zatímco spal nebo odpočíval“.
Rosa si momentálně odpykává šestý rok ve vězení Mas Enric v Tarragoně.
Překlad titulků: Daniela Červenková