Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
OPPTAK
Hei. Dette er Rosa. Som dere vet, ringer jeg fra fengselet.
Jeg håper at om jeg gjør dette, vil folk se hvem jeg virkelig er,
ikke personen media har solgt.
Selvsagt blir det ikke enkelt å forklare meg.
Alt jeg har vært gjennom, for eksempel…
Alt dette… Jeg vet ikke hva jeg skal kalle det.
Lynsjingen av meg før, under og etter rettssaken,
som fortsetter nå, seks år senere.
Hvis dette skjedde med en mann i stedet for en kvinne,
ville de ikke brydd seg om han hadde det ene eller andre forholdet.
Og kanskje de ville prøvd å finne bevisene de burde lete etter.
De burde lete etter bevis på hva som skjedde med Pedro,
og hvordan det skjedde.
DETTE ER DET FØRSTE INTERVJUET ROSA PERAL HAR GITT
SIDEN HUN BLE DØMT TIL 25 ÅRS FENGSEL
Hei!
Kom igjen!
- Hei. - Si hei. Dere blir filmet.
- Hei! - Hei!
DETTE OPPTAKET BLE GJORT AV PEDRO RODRÍGUEZ
TO MÅNEDER FØR HAN BLE DREPT
Jeg husker at vi var på ski det året.
Vi dro sammen med Pedro.
Og jeg husker at min yngste datter klamret seg til meg.
Godt gjort, vesla.
Hun sa: "Jeg blir med mamma."
Min eldste datter sa: "Jeg blir med Pedro."
Jeg tenkte: "Jøss. Det er dette jeg har ønsket meg."
Hei!
Nydelig.
SAKEN ROSA PERAL: POLITIMORDET I BARCELONA
Og nå til politidrapet i Barcelona. Juryen har avgitt sin kjennelse.
De finner tiltalte Rosa Peral og Albert López skyldige i overlagt drap.
Det begynte i 2017, da Rosa og Albert, politibetjenter og elskere,
planla å drepe Pedro Rodríguez, politibetjent og Rosas daværende kjæreste.
Hendelsene ble satt i bevegelse da offeret fant ut om utroskapen og ble et hinder.
Det var da Rosa og Albert la en plan for å ta livet hans.
Ifølge kjennelsen dopet de og drepte Rodríguez
og la liket i bagasjerommet på en bil som de satte fyr på nær Foix-reservoaret.
De to Barcelona-betjentene som ble arrestert for drapet på en kollega…
…anklager hverandre.
De innrømmer å ha deltatt i drapet, men bare som medhjelpere.
Det finnes tre teorier.
Én lagt frem av Rosas forsvar, der Albert er gjerningsmannen.
Teorien til Alberts forsvar, der Rosa er gjerningspersonen.
Og påtalemyndighetens teori om at de var medskyldige.
Rosas forklaring smuldrer opp når man ser på handlingene hennes etter drapet.
Hun sier at hun var veldig redd Albert
og våget ikke å gå til politiet. Men hun var politi.
Rosa Peral er ingen helgen, men jeg forsikrer dere om at hun ikke er morder.
Flørtingen, erobringene og å ha noen
var en slags livssyklus for henne.
Hun var alltid i ferd med å forføre noen.
Pedro ville avslutte forholdet,
og den andre parten, Rosa Peral, godtok det ikke og planla å drepe ham.
Jeg vet ikke om hun gjorde det. Jeg er bare journalist.
Men jeg vet at Rosa Peral ikke fikk en rettferdig rettssak.
Bekrefter du alt du sa til meg?
Eller vil du tilstå
at denne forbrytelsen var et djevelsk og perverst kjærlighetsbevis
som skulle forene deg og Albert for alltid?
Jeg planla ingenting med Albert. Jeg drepte ikke Pedro.
Og jeg bekrefter alt jeg har sagt.
2. MAI 2017
DAGEN ETTER DRAPET
Noe av det som tynget meg fra starten av,
og som jeg stadig gikk tilbake til, var at det ikke var mulig.
Det var urettferdig at fordi gjerningspersonene
hadde brent liket og slettet alle bevis på hvordan han ble drept
ville de bli tiltalt for forsettlig drap og ikke overlagt drap.
Jeg kan ikke bevise hvordan de drepte ham.
Jeg kan ikke bevise at det ble gjort med overlegg.
Og dette plaget meg som aktor.
De mente at forsettlig drap ga for mild straff for en så alvorlig forbrytelse.
Det måtte bli ansett som overlagt drap hvis de skulle få strengere straff.
Og derfra prøvde de å bygge opp
en sak som skulle bevise at det var overlagt drap.
De lette etter bevis
som ikke var bevis, men antakelser og mistanker.
Vi har verken fingeravtrykk eller drapsvåpen, og liket gir ingen spor.
Hva gjør vi da? Vi utvider perspektivet og
prøver å finne sekundære elementer som lar oss komme til en konklusjon.
Fordi de er sekundære må de være mer omfattende.
Jeg ser det for meg som et spor av brødsmuler eller en gul brosteinsvei.
En vei som bare går i én retning: at de tiltalte er skyldige.
OPPTAK
På lørdag dro jeg til politistasjonen
og sa: "Jeg skal fortelle alt jeg vet og få en slutt på alt dette."
Mitt første sjokk kom da jeg snakket, og de sa:
"Du skal ned til cellene." Jeg sa: "Dette er en feil.
Jeg kom hit for å fortelle. Jeg har tiet, men nå vil jeg fortelle det jeg vet.
Det er ikke mulig. Dette kan ikke skje med meg."
Jeg var bekymret for døtrene mine.
"Hvordan skal jeg si at vi ikke skal sove sammen i natt?"
Jeg husker ikke at de overførte meg til fengselet.
Fire dager uten mat, dusj, uten å snakke med noen,
ikke engang døtrene mine, uten nyheter fra verden utenfor.
Jeg satt i et fangehull i fire dager.
Så tok de meg med til en slags kjeller som de kalte straffeområdet.
Det var der de straffet kvinnene.
Det var ikke en vanlig celle for nye innsatte.
Hva skulle de gjøre? Jeg visste ikke at jeg var i media.
Jeg hadde ikke sett pressen eller sett på tv de dagene.
Jeg ville avkoble fra alt.
Her er en av våre første eksklusive saker av vår kollega, Miquel Valls.
Det har å gjøre med den såkalte "sorte enken" i bypolitiet.
De har stemplet Rosa som utro, uærlig, manipulerende og kald.
Kjærestens er ikke hennes første lik.
Selv om hun skal anses som uskyldig… Denne personen er farlig.
Sannheten er at den spanske krimpressen har mange saker som fascinerer media.
Dette er en av dem.
En ung, pen kvinne,
seksuelt promiskuøs i jødiske og kristne termer,
som i tillegg er politibetjent, er anklaget for å ha drept kjæresten.
Vi elsker drap begått i affekt.
Alle omstendighetene var til stede for at vi kunne gå rovlystne inn i saken.
Rosa Perals situasjon begynner å bli komplisert.
I fengselet prøvde hun å få en leiemorder til å drepe faren til døtrene.
Rosa forgiftet kjæresten sin, Pedro, før hun tok livet av ham.
- Hun er god til å manipulere. - Hun er sjarmerende og forførerisk.
I løpet av denne perioden, hvor mange samtidige forhold hadde hun?
Det antas at hun var involvert med tre eller fire.
Etter at kjæresten hennes forsvant, prøvde hun ikke å lete etter ham.
Hvorfor ventet hun 15 dager med å melde fra?
- Hun oppfører seg ikke truet. - Hun var hovedmistenkt fra starten av.
Alt tyder på at hun er morderen.
Første konklusjon er overlagt drap.
Hun ser ut til å være manipulatoren, hjernen bak operasjonen.
Jeg har hørt skandaløse ting på tv.
Jeg har hørt ting som jeg er sjokkert over at folk kan si.
Jeg er overrasket over å høre folk snakke om retten til informasjon.
Hvilken informasjon? Hva slags informasjon skulle det være?
Før rettssaken var jeg allerede… Folk kjente til meg allerede.
De kjente navnet mitt og ansiktet mitt.
De kjente til saken slik den var blitt fortalt.
Det var naturligvis veldig vanskelig å tømme hodet
før man leste bevisene og alt annet som var å lese.
Veldig vanskelig.
Juryrettssak nummer 25/2019 begynner.
Saken gjelder overlagt drap.
Tiltalte er Albert López Ferrer og Rosa María Peral Viñuela.
Dette var den mest profilerte rettssaken på mange år.
Det handlet ikke bare om å se Albert og Rosa på tiltalebenken,
men å høre hva de sa, hvordan de forsvarte seg.
Den første dagen tenkte jeg: "Hvordan skal jeg holde ut i seks uker?"
Og det er jo sånn det skal være. Det er et stort ansvar.
Når aktor signerer en tiltalebeslutning og legger ned påstand om 25 års fengsel…
Da må man ta det på alvor.
Man "ødelegger" en persons liv, for å si det sånn.
Med juryrettssaker følger alltid en viss spenning.
En viktig faktor er at man har ni mennesker,
ni borgere som ser litt redde ut,
og enda mer i denne saken, som fikk så mye medieoppmerksomhet.
Jurymedlemmene tenker: "Hva gjør jeg her?"
Jeg vil gjerne dele med dere
et av spørsmålene Rosa ofte stiller meg.
"Blir jeg dømt for de jeg har ligget med,
eller for om jeg drepte Pedro eller ikke?"
Jeg ville understreke viktigheten av
noe som var sentralt i denne rettssaken, nemlig å skille synd og forbrytelse.
Advokaten selv, for det fantes ingen annen utvei,
visste at i enhver forbrytelse med følelsesmessige aspekter,
må vi se på privatlivet.
Så det er et godt slagord for forsvaret. Det er fengende, men…
…det går ikke lenger.
Rosa, et nytt sett med spørsmål
angående dine forhold til Rubén, Albert og Pedro.
Er det greit? La oss se.
Når innledet du et romantisk forhold til Rubén?
I 2000.
- I 2000? - Ja.
- Når giftet dere dere? - I 2013.
- Når ble døtrene deres født? - I 2010 og 2012.
Mens du var sammen med Rubén, innledet du et forhold med Albert?
Da… Forholdet mitt til Rubén var giftig.
Jeg møtte Rubén da jeg var 16.
Han jobbet på en klubb.
Jeg ba om noen sanger, men han spilte dem ikke.
Da jeg ville dra, kom han etter meg for å spørre om vi kunne treffes igjen.
Så vi begynte å henge sammen.
Han kom innom skolen for å treffe meg.
Noen ganger for å hente meg, for han hadde førerkort.
Han kjørte meg hjem.
Eller så møttes vi i helgene for å kjøre en tur eller gå på kino.
Da var jeg veldig forelsket og trodde han var mitt livs kjærlighet.
Etter som tiden gikk, endret det seg.
Vi fikk jentene, og etter det drev vi lenger fra hverandre.
Forholdet vårt var ødelagt.
Og ja, jeg begynte å jobbe med Albert.
Jeg begynte å ha 12-timers skift med Albert, dag etter dag.
Det fikk oss til å føle tilhørighet og komme nærmere hverandre.
- Hadde dere sex? - Vi hadde et følelsesmessig forhold.
Ok. Hva betyr det?
I Albert fant jeg en som lyttet til meg.
Jeg følte at han var til stede.
Med tiden ble det noe mer, selv om jeg ikke ville forlenge det.
Men hele tiden det varte, tenkte jeg:
"Akkurat nå er vi venner med fordeler," eller hva man skal kalle det.
Han hadde sine forventninger til forholdet, som jeg ikke delte.
Han ville ikke stifte familie eller ha noe med barn å gjøre.
Og for meg kom selvsagt døtrene mine først.
Så om han ikke aksepterte det,
ville ikke forholdet gå noe sted.
Det var da, med motorsykkelturene og alt det, at Pedro kom inn i bildet.
Han var en kollega fra jobb.
Vi begynte å møtes og dra på motorsykkelturer,
og vi fant en tilhørighet.
Det fantes kanskje likheter på den måten at…
Iblant sa folk: "Har du lagt merke til at de har ting til felles?"
Som det som skjedde med Pedro på Rabassada-veien.
OVERFALT SJÅFØR
Jeg skrev den artikkelen.
Jeg dro til en bensinstasjon på Rabassada-veien,
som er dit motorsyklister drar for å kjøre svinger.
De viste meg opptak av
en motorsyklist som kjørte forbi en betjent som ga signal om å stoppe.
Betjenten var Pedro Rodríguez.
Så ser vi Pedro sette seg på sykkelen og kjøre etter motorsyklisten.
Han dyttet motorsyklisten av sykkelen og løftet neven.
Men da han skulle til å slå ham, lot han motorsyklisten gå.
Noen av Pedros kolleger sa, uoffisielt,
at på den tiden var Pedro… Rosa hadde gjort ham gal.
Pedro måtte bestemme seg for om han skulle forlate kona
og gi opp alt for å være sammen med Rosa.
Jeg er sikker på at det ble en eksplosiv cocktail
som eksploderte på Rabassada-veien fordi han ikke taklet de følelsene.
Jeg så annerledes på Pedro.
Til tross for det som skjedde den gangen på Rabassada,
så jeg ikke på ham som en voldelig person.
Han hjalp meg og var alltid omtenksom.
Jeg hadde rettssaken for hevnpornoen.
Jeg sa: "Jeg vil bare legge det bak meg."
Men Pedro sa: "Skaff deg advokat. Ikke la det ligge."
Hendelsene rundt hevnpornoen fant sted i 2008.
23 år gamle Rosa hadde nettopp begynt i politiet i Ciutat Vella.
Etter noen måneder innledet hun et forhold med førstebetjent Óscar,
bak ryggen på sin offisielle partner, Rubén.
Rosa ønsket visst å avslutte forholdet med Óscar.
Han ble sint, han tok det ikke så bra.
Han bestemte seg for å sende et bilde av deres seksuelle møter
der de hadde tatt bilder.
Han skaffet seg tilgang til Rosa Perals e-post
og sendte bildene til alle kontaktene hennes.
28. februar 2008. Fra: Rosa Peral
Til: alle kontakter. Emne: Se vedlagt fil
Det er Rosa. Siden jeg sluttet på skolen, har jeg savnet å suge politipikk.
Nå jobber jeg i politiet og har sugd en korporal
og to betjenter.
Uten kondom, mer nytelse for alle. Ring meg på…
Han fikk enstemmig støtte fra de med høyere grader.
De trodde at Rosa selv hadde sendt den e-posten.
Da jeg anmeldte hevnpornoen,
fikk jeg øyeblikkelig telefoner fra høytstående politifolk som sa:
"Trekk anmeldelsen. Du ødelegger livet hans."
"Hva med da han sendte det bildet?"
"Det er ingenting," sa de. "Det er i fortiden."
"Men bildet sirkulerer fortsatt."
Den saken ble gjenopptatt da Rosa satt i varetekt,
arrestert for drapet på Pedro.
I den saken fremsto hun ikke lenger som et offer,
men som en kvinne som var anklaget for drap.
Så hennes ord var ikke verdt stort.
Etterforskningen var dårlig. De kunne hatt flere bevis.
Hun spilte inn den tiltalte som innrømmet det han hadde gjort.
Du ringer for å be meg trekke klagen, men du sier ikke hvor den kom fra.
- Ok, Rosa. Jeg sendte den e-posten. - Sendte du den?
Ja. Jeg sendte e-posten.
Det ble ikke noe av rettssaken.
Førstebetjenten ble frikjent fordi det ikke kunne bevises
at det var han som sendte bildet.
Er Rosa Peral i stand til å sende det bildet til alle kontaktene sine?
Jeg vet ikke. Men hun var i stand til å drepe Pedro.
1. MAI 2027, 21.37
Hva gjorde dere da dere kom hjem?
Da vi kom tilbake, la jeg jentene.
Og vi gikk ned for å hente klær vi måtte vaske.
Vi hadde også klær å brette…
Og hva annet skjedde? Hva gjorde dere?
Albert tekstet meg og sa at han ville komme,
at han ville snakke.
Så da Albert kom,
mens han fortsatt tekstet meg, åpnet jeg døren.
Da jeg gikk ut, så jeg ham hoppe over den laveste delen av gjerdet.
Og han kom mot meg.
Han hadde hals, hansker og en sekk med en pinne som stakk ut.
Det er ikke normalt å komme med en øks, løfte skjorten og vise meg pistolen.
Han tok den ikke frem og satte den mot hodet mitt,
men han hadde en pistol.
Det hadde samme effekt som om han hadde siktet på meg.
Han sa: "Gi meg mobiltelefonen din."
Jeg ga den til ham, kastet den på bakken og løp opp.
Da jeg gikk opp,
låste jeg døren bak meg og begynte å høre mange slag.
Rosa, var slagene du hørte som disse?
- Ikke så høyt. - Ikke så høyt.
Jeg gikk for å se til jentene,
for å sjekke at de ikke var blitt vekket av dørene og alt bråket.
Da jeg så at de fortsatt sov, gikk jeg inn i spisestuen og satte meg.
Jeg ble nervøs og gikk inn på kjøkkenet etter vann.
Jeg gikk frem og tilbake.
Jeg tenkte: "Hvordan kan jeg hindre ham i å ta meg?
Skal jeg hoppe ut vinduet med en fireåring og en seksåring?"
Ok. Når låste du opp døren?
Da han ba meg gå ned, ellers ville han komme og hente meg.
Han ba meg vaske. Jeg spurte: "Vaske hva?"
Han sa: "Her."
Jeg sa: "Her? Hva skal jeg vaske med vann og blekemiddel?"
Jeg begynte å vaske og så meg rundt for å se hvor Pedro var.
Jeg prøvde å se hva som hadde skjedd, hva lydene var.
Men jeg så absolutt ingenting. Ingen flekker, ingen Pedro, ingenting.
Hun sa hun var livredd for Albert,
og derfor visste hun ikke hvordan hun skulle reagere.
Hun sa: "Hadde jeg ikke vært politi,
ville ingen blitt overrasket over måten jeg oppførte meg på."
Men hun var politi.
Hun kunne ringt hvem som helst og sagt: "Dette har skjedd."
De ville ha kommet henne til unnsetning. Men det gjorde hun ikke.
Teorien om den frykten kolliderte med det faktum
at atferden etter drapet varte i mange dager,
der Rosa oppholdt seg i et fysisk rom som var separat fra Alberts.
For meg var det veldig vanskelig
å rettferdiggjøre at i flere dager lot hun være å anmelde Albert.
Hun hadde sikkerhetsvakter i huset og kunne snakke med andre,
men hun sa ikke et ord om dette.
Det er vanskelig fordi årsaken til frykten burde være til stede hele tiden.
Man må være i situasjonen slik jeg var. Hvis ikke, er det nok vanskelig å forstå.
En person som har vært gjennom en slik fryktsituasjon,
der noen truer en og sier til en…
Hvor man føler seg tvunget…
Selvfølgelig kan man få en irrasjonell reaksjon.
I ettertid ser jeg at jeg tok feil avgjørelse.
Det gjorde at folk ikke trodde meg.
De tvilte på meg og tenkte: "Hvorfor oppførte hun seg sånn?
Hvorfor konfronterte hun ham ikke? Hvorfor ikke gå til politiet?"
Jeg har en fortid med politiet,
som opp gjennom årene har gitt meg en mistillit.
Som det som skjedde med hevnpornoen.
Den opplevelsen fikk meg til å tenke:
"Kan jeg virkelig stole på folk
når de ikke hjalp meg i en mindre viktig sak?"
23. APRIL 2023, ROSA PERALS HUS
Det er nesten seks år siden Rosa ble fengslet. Seks år.
Hun har ikke gått fra vettet, hun har ikke mistet noe.
Hun hevder sin uskyld og står ved det.
Hun er heldig som har sin fars støtte.
Jeg tar med jentene på besøk hver måned, og det er en livline for henne.
Faren min hjelper meg alt han kan, og jeg prøver å ikke være for irriterende.
Men det er jo uunngåelig noen ganger. Det er jo normalt, ikke sant?
Seks år har gått.
Og han hjelper meg, mest av alt med døtrene mine.
Moren min hjalp meg også.
Jeg sier ikke at hun hjelper meg nå, for hun er her ikke lenger.
Men var det ikke for dem, hadde jeg ikke fått truffet døtrene mine.
Det er komplisert.
Det er komplisert hver gang de kommer å tenke at jeg er en utenforstående.
Og jeg må bruke den tiden
på å prøve å gjøre det umulige, så de skal ha det gøy.
Jeg vil at de skal dra herfra og ha lyst til å komme tilbake.
Jeg er alltid redd for at de ikke vil komme tilbake,
eller at det fiendtlige miljøet skal skremme dem.
De er små jenter som kommer inn i et fengsel og må ta av seg klokken.
"Du må ta av denne."
Kanskje de tar med noe godteri de har smakt og sier:
"Jeg vil ta med et til mamma, så hun får smake."
De har sagt: "Jeg har noe godt. Jeg skal ta med et til deg."
De tok det med, og de sa: "Nei, du må kaste det i søppelet."
I dag begynner vitneforklaringene.
I retten i dag begynner man å høre fra
mer enn 50 vitner som skal gå i vitneboksen de neste ukene.
Det er mange vitner i denne rettssaken som definerer Rosa som en kvinne
med flere komplekse forhold til forskjellige menn.
Konklusjonen er at hun trolig hadde,
jeg vet ikke hva det riktige uttrykket er, en slags "anti-monogam lidelse".
Hun kan ikke være med bare én person.
Men det er ikke klart om det er seksuell promiskuitet,
en oppførsel hun har all rett til.
Skikkelsen Rosa var veldig fristende, det har noen journalister tilstått.
For fortellingen om to menn i slåsskamp solgte ikke
og var ikke original.
Historien om den sorte enken solgte godt og tiltrakk seg et større publikum.
Man finner ut om elskere nesten ukentlig.
De hun faktisk hadde, og de som senere ble tilskrevet henne for å mate legenden.
For det skjedde også.
Det var ikke det at pressen ville avsløre forholdene hennes.
Det var at de involverte i forbrytelsen
hadde vært følelsesmessig involvert med henne.
Mine kolleger, som jeg respekterer og liker,
handlet ikke i denne saken med sinnsro og rettferdighet.
Jeg gjorde det samme selv.
Jeg husker at jeg tidlig skrev, da de arresterte henne og alt det der,
en artikkel som jeg nylig leste med forlegenhet, der jeg skrev:
"Rosa Peral, stripperen…" Hun jobbet aldri som stripper.
Hun var verken danser på en klubb,
gikk toppløs, eller noe av det de har sagt om henne.
De skapte en karakter fordi det ikke finnes bevis mot meg.
Alle bevisene er mot ham.
Så den eneste måten å anklage meg på, var å fremstille meg som den sorte enken.
Og de prøvde å skape den karakteren selv under rettssaken.
Alle vitnene ble spurt om de hadde ligget med meg, både menn og kvinner.
- Var du romantisk intim med Rosa? - Nei.
Du sier at dere bare hadde ett seksuelt møte.
Det stemmer.
- Visste du om Rosa var gift med en annen? - Nei.
- Hadde dere et følelsesmessig forhold? - I hvilken forstand?
- Var du tiltrukket av henne? - Nei.
Nei. På den tiden, var Rosa involvert i et annet romantisk forhold?
Nei.
Visste du at etterpå innledet Rosa et forhold med Pedro?
Ja.
Visste du hva Rosas sivilstatus var, hvem hun var sammen med?
Partneren hennes var Pedro.
Var det et romantisk forhold mellom Tania og Rosa?
Et kjærlighetsforhold.
- Nei. Vi er ikke lesbiske. - Nei.
Det gir henne en aura av en femme fatale, av å være en seksuell, kinky kvinne,
og det skapte et klima som var fordelaktig for én side i rettssaken.
- Manuel, jeg må spørre deg om dette. - Ok.
Er det ikke sant at du og Rosa møttes ofte?
- Hva mener du? - At dere ofte hadde sex.
Nei, bare én gang.
Retten burde ikke ha latt disse tingene bli diskutert.
Om hun var intim med den ene eller andre. Det burde ikke ha blitt tillatt.
Når politiet avlytter en mistenkts telefon,
burde alt politiet registrerer som er utenfor etterforskningens område,
ikke legges frem og ikke offentliggjøres.
Beklager, Isam, men jeg må spørre om dette.
Hadde du romantisk interesse for Rosa?
- Nei. - Og Rosa for deg?
Ikke som jeg merket. Verken da eller… aldri.
Kunne man ha sagt det samme
uten å dykke ned i hennes romantiske historie?
For trekanten, med alle satellittene, var som den var.
La meg være tydelig. Som representant for påtalemyndigheten
bryr jeg meg ikke om en persons privatliv og hvordan de lever livet sitt.
Men hvis det finnes elementer ved det privatlivet
som lar oss forstå psykologien som fører til et drap,
og elementer som kaster lys over motivene for drapet,
så er jeg interessert.
Ikke for å dømme dem eller lære noen en lekse,
men for å legge frem bevis på drap.
De sa: "Vi la bare frem fakta som forklarte Rosas personlighet
og som ville forklare forbrytelsen."
Det er det som forsterker koblingen mellom synd og forbrytelse.
For å si at en person har drept et annet menneske
trenger man ikke se personligheten deres, men bevis på at de drepte.
Bare ved å forklare i detalj, slik det ble gjort under rettssaken
og slik politiet gjorde i sine uttalelser,
Rosas emosjonelle bane
og hvordan hun forstår sine personlige og romantiske forhold,
kan denne rettssaken gi mening.
1. MAI 2017, DRAPSDAGEN
1. mai hadde Rosa og Pedro en familiedag i et hus Pedro eide.
De reiste sammen med Rosas foreldre og døtre.
Først dro de til Calafell for å ta noen sklier.
Jeg rutsjet én gang.
Jeg trodde det ikke var noe for meg på grunn av alderen,
men de fikk meg til å rutsje med jentene.
Og de rutsjet to eller tre ganger, Pedro med én jente og Rosa med den andre.
Og etter lunsj dro vi til huset hans.
Så tilbrakte de ettermiddagen i dette huset til Pedro.
Rosas far og Pedro jobbet i hagen.
Jeg sa til mamma og pappa: "Vi skal rydde. Vil dere hjelpe oss?"
De sa alltid ja til alt. De har alltid hjulpet oss.
Mamma hadde problemer med ryggen.
Hun var ikke frisk, så hun sa: "Vi drar og spiser lunsj et sted,
og jeg passer jentene mens dere tre rydder."
Vi jobbet veldig hardt med å rydde halve hagen og fjerne alt søppelet.
Vi jobbet trolig til klokken ble 20.
Det var en idyllisk familiedag.
Rosa Peral tok mange bilder, flere bilder enn vanlig.
Vi mener, selv om det virker brutalt å si det slik,
at mange av bildene ble tatt med overlegg av Rosa
for å tjene som alibi. Det er vår teori.
Under etterforskningen innså jeg at vi ikke hadde direkte bevis.
Det gjorde rettssaken komplisert. Vi hadde bare indisier.
Kollegene mine og jeg konkluderte med
at vi måtte bevise at det hadde vært en plan.
Hvorfor? For hvis man beviser at det har vært planlegging,
er det ikke lenger viktig hvem som utførte gjerningen.
12. JANUAR 2017, TRE MÅNEDER FØR DRAPET
For å forstå hvordan alt skjedde og hvorfor Pedro ble drept
må vi tilbake til januar 2017.
Det er da Albert López drar til hjem Rosa Peral,
som han tror han fortsatt har et romantisk forhold med,
og ser at hun bor sammen med Pedro Rodríguez.
Oppdaget Albert, 12. januar 2017, at du og Pedro hadde et forhold,
og førte det til en konfrontasjon mellom deg og Albert?
Den dagen kranglet de ikke
fordi jeg ba Pedro holde seg inne og holde seg unna krangelen.
Jeg kranglet bare med henne, på grunn av det jeg så da jeg kom dit.
Det var ikke mer enn tre fornærmelser. Jeg ba henne ryke og reise,
for å si det pent, satte meg på motorsykkelen og dro.
Fra: Albert López Til: Rosa María Peral
Du er en hore! Jeg hater deg av hele mitt hjerte!
Jeg skulle gi opp alt for deg og jentene. Nå gråter jeg over mitt livs største svik.
Ikke snakk til meg igjen!
Alle vet om deg og den grisen. Jeg er verdt mer enn dere begge to.
Dere gjør meg kvalm. Jeg kommer aldri til å tilgi noen av dere.
Og hvis jeg slutter å bry meg om livet mitt, vil du høre fra meg igjen.
Ikke våg å svare, din hore!
Disse e-postene kommer etter 77 e-poster fra denne damen.
Hun skrev at hun ville bli sammen igjen, og at det ikke var som det så ut.
Etter denne episoden der han dukket opp hjemme hos meg og fornærmet meg,
og han nesten ble voldelig, begynte jeg å frykte ham.
Du sier du er redd for ham, men jeg vil vise følgende e-post.
E-posten fra Pedro ble sendt kl. 22.00.
Fire minutter senere, etter at Albert, som du frykter,
har truet partneren din på livet, skriver du til ham:
"Han har ikke hatt meg."
Og så: "Bare du har hatt meg. Jeg vil at det skal fortsette."
Det overraskende fra utsiden, selv om det trolig stemmer med psykologien,
og psykologien til de tiltalte er nøkkelen for oss,
er at Rosa til enhver tid benektet at hun hadde noe med Pedro.
Jeg turte ikke fortelle ham om Pedro.
Jeg trodde han ville gå til Pedro og starte en unødvendig krangel.
Men med tiden kunne jeg si det til ham. Han ville roe seg ned med tiden.
Med tiden ville han komme over besettelsen av meg.
Du skrev: "Jeg vil at det skal fortsette." Er det slik du kjøper tid med Albert?
Er det det du sier?
Det var sånn jeg gjorde det da. Ikke bra.
Retten dømmer vanligvis negativt
en type kvinnelig atferd som er veldig vanlig i forhold.
Hvilken overlevelsesatferd er ofte vanlig blant kvinner i forhold?
Å være unnvikende.
Aktor spurte:
"Hvorfor sa du ikke til Albert at du var med Pedro?
Hadde du allerede lagt en ond plan?"
"Nei, jeg ville ikke ha problemer. Jeg ville ikke gi Albert noen forklaring."
Dette blir stilt spørsmål ved.
Denne konfliktunngåelsesstrategien som man bruker for å takle livet,
og som er typisk for kvinner i kontrollerende forhold,
blir stilt spørsmål ved under utspørringen.
30. JANUAR 2017
27. MARS 2017
Albert López. Siden du er på stasjonen i dag,
venter alle på å se når vi støter på hverandre.
Typisk sladrekjerringer som prøver å finne mer dritt om deg.
I slutten av mars prøver Albert
å gjenoppta kontakten med Rosa, via Facebook tror jeg,
men tar en annen tone.
Albert López. Når vi møtes, hva om vi later som ingenting har skjedd?
Skjønner, du er ikke interessert.
Hvorfor blokkerer du meg på WhatsApp? Er sofapoteten så sjalu?
Ikke vær sånn. Du vet at jeg har et hjerte av gull.
Jeg skal ikke skape mer trøbbel. Jeg har aldri løyet for deg.
Men på det tidspunktet var ikke meldingene truende eller hatske.
Det virket ikke som de sprang ut fra en situasjon som den i januar.
Mitt inntrykk var da at språket var vennligere.
Vi kan ikke vurdere
om Rosa ønsker å gjenoppta sitt romantiske eller seksuelle forhold
med Albert eller ikke.
Det vi la merke til, var en endring i henne
som begynte i april, da hun fikk ringen.
Det var da vi merket en stor forandring i henne og i ham.
Vi går til 8. april, den berømte dagen med ringen.
Avtalte dere uttrykkelig å møtes mens du var med vennene dine?
Det var best å ikke møtes for å unngå misforståelser,
for å unngå det som hadde skjedd før, og for at ting skulle være tydeligere.
Den dagen sa jeg til ham: "Jeg vil ikke treffe deg senere,
men nå er jeg med vennene mine.
Det virker ikke som en intim situasjon der du kan misforstå meg.
Hvis du vil komme innom og si hei fordi du er på jobb…"
Han, kledd i uniform, går bort til henne,
kaster ringen på henne og sier: "I tilfelle du vil tenke på det."
Tenke på å jobbe sammen igjen. Jeg hadde sagt det noen ganger
i de samtalene du nevner, og hun var usikker.
Jeg tenkte at jeg kanskje kunne overtale henne.
Med en ring, så dere kunne jobbe sammen igjen.
Ja. Om det førte til noe mer, ville jeg ikke sagt nei.
Å gi henne den ringen var et symbol:
"Jeg er villig til å gjøre hva som helst. Dette er ikke som sist.
Og jeg gjør det foran vennene dine.
Nå er det en ring, det ultimate symbolet på forpliktelse.
En forpliktelse som innebærer familie, barn."
Hun tullet med begge ringene.
Et av de mest sjokkerende øyeblikkene i rettssaken var
da en venn av henne vitnet om at da hun drakk kaffe,
hadde Rosa en ring på hver hånd, Pedros ring og Alberts ring.
Tar hun en avgjørelse?
"Jeg sier ja og forlater Pedro." "Jeg gir ringen tilbake til Albert."
Nei, ikke der og da.
Hun bestemmer seg ikke og sier: "Jeg tror Pedro er bedre"?
Jo, til slutt velger hun Pedro.
Fortell om dette. Hva sier hun?
Med hvilke ord sier hun: "Jeg velger Pedro"?
Ordrett?
Så ordrett som mulig.
"Han kler seg og knuller bedre."
- Hva sa du? - "Han kler seg og knuller bedre."
Nei, det er ikke sant.
Men de spurte og spurte: "Hva skal du gjøre?"
Jeg sa: "Jeg blir hos Pedro."
Det sa jeg hele tiden. Det fantes ingen tvil.
Det var lenge siden jeg hadde tvilt.
Og hvis jeg ikke er med Pedro, blir jeg alene. Ikke med ham.
Så hun synes det er morsomt å være i rettssaken og vitse…
For siden de snakker om sex og om hva jeg liker og…
Det var ingen tvil. Nei. Avgjørelsen var klar.
Fordi han tok imot døtrene mine.
Og han anstrengte seg for forholdet, for å bli kjent med meg og dem.
Og han var snill mot jentene mine.
Han sa: "Jeg vil ikke ta Rubéns plass.
Jeg vil bare være din partner, og jeg vil være spesiell for dem."
Han sa: "Jeg vil ikke være onkelen deres, for de har allerede onkler.
Jeg blir deres Titi.
De skal vite at jeg er en spesiell person som vil lære dem ting,
hjelpe dem og stille opp med det de trenger."
Og han begynte å vekke noe i meg som hadde gått i dvale.
Den delen av å være kvinne. Vent, samtalen avsluttes snart.
Det som sjelden skjer i en rettssak, er at nye bevis dukker opp
før eller under rettssaken.
Men i dette tilfellet skjedde noe merkelig.
Det ble fremlagt bevis
som besto av alt materialet som ble hentet ut av Rosa Perals mobil.
Et stort antall filer, flere tusen.
Og de fant en samtale fra 19. april.
En talemelding som Rosa sendte til Albert…
…der hun tiltaler ham med kjælenavnet hun hadde på ham.
Denne meldingen, objektivt sett, er skremmende.
Mobilen din er avslått, tufsen.
Jeg har vært på Caprabo og fått rabatt på PortAventura.
Hvis vi gjør det, kan vi dra til PortAventura helgen etter
og overnatte med jentene. Hva tror du?
- Rosa, fortell om denne meldingen. - Den har ingenting med Albert å gjøre.
Jeg vet ikke hvorfor… De sier at jeg kobler det til ham.
Jeg bruker slike ord for ikke å bruke stygge ord foran jentene.
Jeg sier "tufsen", "tullebukk" og andre ting.
Rosa, vi har tusenvis av sider. Tusenvis.
Og jeg spør: Kan du peke på én samtale eller e-post
der du kaller noen andre enn Albert "tufsen"?
Jeg sier det, muntlig.
Jeg sier det så jentene ikke skal høre meg banne.
På begge telefonene er det tusenvis av telefonsamtaler
og hundrevis av WhatsApp-meldinger og e-poster.
Hvis du kan bevise for meg at hun kaller noen andre "tufsen",
er kanskje meldingen til noen andre. Det kunne ikke bevises.
Ekspertene forklarte, og de kan vise oss hvordan de gjorde det,
to eller tre ting om dette lydopptaket.
Én er at telefonens GPS 19. april 2017 viser at du var på Caprabo.
Og du sier: "Jeg har vært på Caprabo."
To: at du, kl. 15.24, rett før, prøvde å ringe Albert to ganger.
Ikke Manuel, men Albert.
Og rett etter denne talemeldingen er den første du snakker med, Albert.
Lydopptaket var på Rosas mobil, men det var ikke en del av en samtale.
Det vil si at det var en løsrevet lydfil på mobilen
og hadde ikke det ekspertene kaller "metadata",
data som kan gi oss dato, tid, sted og all informasjonen.
Den hadde bare datoen da filen sist ble endret.
Forsvaret sa: "Den meldingen kan være tre år gammel."
Men 19. april, på tidspunktet for meldingen,
ble hun geolokalisert ved et Caprabo-supermarked.
Går du ofte på Caprabo?
Jeg vil ikke si hver dag, men ofte.
Det ligger en ved min datters skole,
og jeg handler der på vei til skolen eller på vei tilbake.
Forsvarsadvokatene er klar over at dette lydopptaket
alene har ingen verdi.
Men sett i sammenheng, innenfor aktoratets strategi,
har det stor verdi.
Så naturligvis, og som de burde,
prøver de å bevise at det ikke ble tatt opp den dagen.
Og for å avslutte dette emnet, hva mener du med "hvis vi gjør det"?
Jeg vet ikke hva det var.
Med alle planene vi hadde med Manu, var det nok en utflukt på motorsykler…
Hva er "det"?
For aktoratet var det tydelig at "det" var å drepe Pedro.
Det har åpenbart stor verdi. Hvorfor har det stor verdi?
Og jeg diskuterte dette i det uendelige med kollegene mine.
Jeg analyserte hvert eneste ord.
Det har stor verdi fordi hun sier "vi gjør det",
i førsteperson flertall.
Men hvis du har drept Pedro, skal du til PortAventura helgen etter?
Du må jo skuespille.
Men du drar til PortAventura med din elsker og medskyldige?
Det virker helt ulogisk, ikke sant?
Man må være en ekte psykopat.
Og det var ikke nevnt i noen av de psykologiske utredningene.
Det ville vært selve symbolet på kulde.
Men vi vet ikke hva "det" er. Det kan være en grillfest.
Jeg har fulgt med på rettssaken hver dag, jeg har vært der,
og ærlig talt, alt aktoratet har sagt…
Ingenting gir mening eller er troverdig.
Ingenting tyder på at hun er skyldig. Han kan ikke peke på noe.
For vi trodde, i hvert fall jeg…
…at det ikke ville gå så langt,
for kona mi var ikke frisk. Hun var alt i ferd med å bli dårligere.
Alt dette såret henne veldig, å se at jeg ikke kom meg ut,
å se disse restriksjonene, alt som har skjedd med meg,
og alt som er blitt sagt.
3. FEB. 2020, RETTSSAKEN INNLEDES
Kona mi sa bare: "Hvorfor?
Hvorfor må hun være i fengsel? Hun har ikke gjort noe."
Og hvordan kan jeg forklare det hvis hjernen hennes ikke forstår?
Uansett hvor mye jeg forklarer og forteller om det…
Jeg må si at det er veldig vanskelig.
Jeg ringte og spurte etter henne, og han fortalte om verdiene hennes.
Jeg sa: "Hun har holdt ut en uke.
Hun overlevde operasjonen. Ikke vær redd, hun klarer seg."
Etter alt hun har opplevd, hvordan kan hun ikke…
Pappa sa: "Ikke nå lenger."
Jeg ringte og ringte for å høre om hun ble bedre.
Han ba meg vente, for hun kunne fortsatt…
Alt det der.
Men det gjorde hun ikke.
Jeg så ikke for meg noe sånt.
Noe så plutselig.
Med meg så langt borte, når jeg alltid hadde stått henne nær.
Se!
Jeg forstår det fortsatt ikke.
Jeg forstår det fortsatt ikke, for jeg er her.
Jeg er ikke hjemme og ser at hun ikke er der.
Da går vi videre. La meg oppsummere.
Vi hadde ringen 8. april og talemeldingen 19. april.
Vi går til neste dag.
En dag etter opptaket fra 19. april
kjøpte Albert en Lyca-telefon.
- Du vet hvilken jeg mener? - Ja.
Den telefonen ble kjøpt av Albert López 20. april.
Det er dagen etter at han fikk en melding fra Rosa, der hun sa:
"Vi drar til PortAventura med jentene."
Og det er noen dager etter at han ga Rosa en ring.
Så det ser ut til at 20. april hadde de innledet planen om å ta livet av Pedro.
APRIL 2017. MANDAG 27: FACEBOOK-MELDING
Denne telefonen er også mye viktigere enn det ser ut til
og er åpenbart av liten betydning isolert sett.
Den er viktig
fordi denne telefonen bare brukes ved to viktige og relevante anledninger.
For det første: Denne telefonen ble kjøpt 20. april.
Og rett etter kjøpet, eller noen timer senere,
drar Albert til et område som samsvarer med Rosas adresse.
Samme dag foretar Rosa et ubesvart anrop til dette nummeret.
Og denne telefonen blir bare aktivert natten 1. mai.
Og natten 2. mai foretar den to ubesvarte anrop.
Det er tydelig at de har gjenopptatt forholdet.
Det finnes også en rekke omstendigheter
som indikerer at de planla noe.
Når politiet drar tilbake etter drapet, når de mistenker Rosa og Albert,
innser de at Rosa og Albert har en frenetisk samtaleutveksling.
Telefonene forteller oss mye.
For det første forteller de oss antallet og varigheten på samtaler,
svingningene i kommunikasjonen.
Men en telefon gir deg også posisjonen til
oppringeren og mottakeren til enhver tid.
Derfor kunne vi plassere Rosa og Albert sammen
i områder som samsvarer med Rosas adresse,
ved mange anledninger når Pedro ikke var der.
Jeg har gått fra jentene og er på vei hjem.
Håper han drar snart. Jeg skal si fra.
Når jeg kommer hjem, tar jeg klesvasken og oppvasken,
og så snart han drar, sier jeg fra.
Det som er merkelig med den 25., er ikke bare at de møtes,
men også talemeldingene hun sender ham.
Det slående med de talemeldingene er forakten hun utviser mot Pedro.
Jeg ignorerer ham litt, så drar han kanskje tidligere.
Virker det som en passende måte å snakke om partneren din på?
Og virker det som en passende måte å snakke med noen
du inviterer hjem, som du ikke vil ha noe med å gjøre?
Det virket ikke sprøtt for meg å prøve å fremskynde ting.
Jeg hadde hatt ringen siden den 8. og hadde ikke levert den tilbake.
Du sier: "Jeg ignorerer ham litt."
Er det en passende måte å snakke om ham på?
Som jeg sa, så prøvde jeg å få fart på ting.
Få Pedro ut raskt, mener du?
Jeg ville fremskynde ting så jeg kunne levere tilbake ringen.
Jeg hadde ingen annen mulighet til å møte Albert og gi ham ringen.
25. APRIL 2017
15. APRIL 2017
Rosa: Jeg var så lykkelig.
Han ga meg alt jeg ville, kom til Cubellas og ville gifte seg.
Men nå krangler vi hver dag.
Judit: Helsike.
Av dette kan vi ikke slutte at du og Pedro har det bra.
Du skriver: "Vi krangler hver dag."
Den dagen hadde vi en krangel, eller…
Jeg vet ikke om "krangel" er det rette ordet.
Vi var to personer
som hadde avsluttet tidligere forhold og hadde barn med andre partnere.
- Kranglet dere hver dag eller ikke? - Nei.
Så du forteller ikke sannheten til Judit?
Jeg løy ikke. Jeg overdrev kanskje fordi jeg var sint.
Det var en periode med opp- og nedturer.
En eller to dager før drapet
kunne Pedro erklære sin store kjærlighet til Rosa,
og fire dager tidligere kunne de ha hatt en alvorlig krise.
Sånn var det.
La meg lese videre.
"Albert var ikke så vennlig med alle kvinner," sa du.
"Jeg hadde falt pladask for Albert."
Venninnen din sa:
"Det gikk galt mellom dere, og nå lever dere hvert deres liv."
Du svarer, og legg merke til svaret: "Man vet aldri.
Hvis han endret tankegang og ga meg det jeg ville ha,
og jeg ikke var sammen med denne fyren…"
Ja.
Og så sier du: "Det umulige er bare litt vanskeligere."
Det betyr ikke at jeg ville drepe eller forlate ham.
Jeg har slått opp med partnere mange ganger, og det betydde ikke…
I et forhold kan man krangle. Det kan være tider da man ikke er…
Den som sier at de aldri krangler med partneren eller har tenkt:
"I dag drar jeg hjemmefra. Kom deg vekk, og kom aldri tilbake."
Den som påstår det, lyver.
15. APRIL 2017. JUDITS WHATSAPP
Vår tolkning er at etter den 8. begynner de å gruble på
hva det å bli sammen igjen vil innebære.
Det tror vi.
Vi tror også at Rosa viser Albert på en eller annen måte
at Pedro vil være til hinder for at de kan gjenoppta forholdet.
Det er det vi tror.
Og i løpet av dette ringer de hverandre rundt 50 ganger innen slutten av april.
Det er viktig.
Dette er ikke helt sant,
for selv om det var 50 oppringinger, hadde bare 31 av dem noe innhold.
De andre er tapte anrop, der de ikke snakket sammen.
Men hvis aktoratet vil si at planleggingen
fant sted mellom overrekkelsen av ringen 8. april og talemeldingen 19. april,
er det bare fire samtaler i den perioden,
og de utgjør totalt 30 minutter. Nei, ikke helt. 28 minutter.
Så de måtte planlegge et drap på de 28 minuttene.
Jeg tror…
Det er fire… Det at det er fire samtaler,
kan bety at de sa at de skulle gjøre det, men ikke hvordan.
Forklarer jeg godt nok?
Det som betyr noe, var å ta avgjørelsen om å gjøre det.
Og hvordan de skulle gjøre det,
ble bestemt i en eller to samtaler eller da de møttes den 25.
Eller de kan ha avtalt å møtes uten telefoner. Det får vi aldri vite.
Kanskje de også kommuniserte på Telegram,
der meldingene ikke er tilgjengelige for oss.
Så ideen at de ikke kommuniserte igjen,
og at det var umulig for dem å ha en samtale,
kan forklares slik.
Sannheten er at vi ikke kan risikere antakelser her.
Vi må ha bevis. Så vi kan ikke tillate hypoteser
om at de kommuniserer via Telegram eller røyksignaler eller på annet vis.
Eller om de møttes flere eller færre ganger.
Det som teller er bevisene vi har, ikke det vi ikke har.
Den siste kvelden jeg tilbrakte med Pedro,
var veldig spesiell for meg.
Jeg hadde det vanskelig når døtrene mine var hos faren.
Så Pedro prøvde å muntre meg opp.
Vi spiste middag og gikk en tur på stranda.
Alt pratet om planlegging gir ikke mening.
Alle de tingene aktor diktet opp at vi hadde planlagt, gir ikke mening,
når jeg kvelden før gikk på stranda,
spiste middag og var avkoblet fra verden.
Det gir ikke mening at det som skjedde dagen etter, skulle skje med meg.
1. MAI 2017, 21.37
Vi har slått fast at kl. 21.37 kom de hjem.
Hvordan? Gjennom mobilenes geolokalisering.
Fra da av er det veldig viktig at vi er ekstremt nøyaktige med minuttene.
Det er avgjørende.
Klokken 21.51 ringte du Albert.
Det er et tapt anrop. Han svarte ikke. Hvorfor ringte du?
Fordi jeg hadde fått mange meldinger fra Albert, og jeg kunne ikke lese alle.
Det var bedre å ringe og si: "Slutt å skrive til meg."
Kl. 21.53 ringer hun Albert igjen, denne gangen med innhold.
Det vil si at Albert svarer, og de snakker i fire minutter.
Jeg skulle ønske vi kunne vite hva de snakket om,
for det ville gitt oss nøkkelen til det som skjedde.
Vi sa kl. 21.53. Og tilfeldigvis, 11 minutter senere
aktiverte Albert for første gang Lyca- telefonen sin og ringte deg.
Politiet og aktor
har alltid pekt på den samtalen som den der de satte planen i gang.
Juryen mente at det var bevist
at de utnyttet øyeblikket da han sov eller hvilte, for å drepe ham.
Pedro var en sterk mann, ganske kraftig.
Han var ikke en person man lett kunne slå ned.
Jeg tror ikke Rosa overlot ting til tilfeldighetene.
Hun ga ham et middel for å gjøre ham sløv og nesten bevisstløs.
Uansett ble han fratatt evnen til å reagere og forsvare seg
da Albert kom.
Og jeg tror han var den som deltok aktivt i drapet.
De gjør det for det meste basert på Antonias vitneforklaring.
Antonia er den nye partneren til Rubén, Rosas eksmann.
Er det sant at i adresseboken din var Antonia, Rubéns partner,
oppført som "Antonia Hore"?
Ja, vi hadde et svært dårlig forhold.
Og det er den kvinnen som forteller
at Rosas eldste datter kom med en rekke uttalelser
som gikk ut på at Rosa tok en aktiv rolle i drapet.
Rosas eldste datter var mindreårig,
så hun ble tildelt en offentlig forsvarer.
Siden jenta hadde rett til ikke å vitne mot moren,
mente forsvareren at hun kunne anvende den retten.
Det er også en annen ting jeg vil være tydelig på,
for det er blitt sagt mange steder og skaper forvirring.
Mange sier: "Selv døtrene sier at de så henne."
Eller: "Døtrene sa…" Nei.
Døtrene mine har ikke sagt noe, for de har ikke sett noe.
Jeg vil være veldig tydelig på det.
Ikke bli forvirret. Døtrene mine så ingenting.
Kjæresten til eksen min, Antonia, var den som vitnet.
Når? Hvordan?
Og jeg ber deg gjenta ordrett, jeg vil ha den mindreåriges nøyaktige ord
da hun fortalte deg om en hendelse hun var vitne til.
- Vent litt. - Hør her…
I det øyeblikket avbrøt dommeren rettssakens gang av den grunn
at hvis jenta ikke måtte vitne, måtte hun verken vitne direkte
eller indirekte gjennom en annen person som hun kunne ha betrodd seg til.
For det var jo en måte å omgå forbudet mot å vitne på.
Et annenhåndsvitne kan ikke
erstatte en mindreårig som anvender sin rett til ikke å vitne.
Beklager.
Så jeg ba retten om å la Antonia
beskrive hvordan barnet beveget seg da hun imiterte Pedro.
Emmas mor fulgte Titi ned trappen.
- Protest, dommer. - Nei, du kan ikke kommentere.
Ikke fortell, vis handlingene slik jenta gjorde.
Greit.
Mens hun mimer det, som faktisk var en hel tale, snakker hun også.
Hadde hun vist gestene uten å si noe, ville det ikke ha tilført noe.
En robot, holdt her. Han var en robot som gikk ned trappen.
Vi hører deg ikke så godt. Du er langt fra mikrofonen.
Jeg setter meg, ok?
Da Antonia fikk lov til å gjengi gestene
uten å snakke, uten at ordene ble sagt,
ble det som en stumfilm.
Selv om dette er en veldig alvorlig sak,
var situasjonen litt komisk.
Det var en fremstilling av Titi.
Når vi sier Titi, refererer vi til Pedro.
Gjaldt det en spesiell dag eller generelt?
Den dagen det skjedde.
- Ingen flere spørsmål. - Takk. Forsvaret har ordet.
Hvordan vet du at det var den dagen? Og hva mener du skjedde?
Fordi hun sa…
Fordi jeg vet det. Fordi hun sa det.
- Hun motsier tidligere forklaringer. - Jeg kan ikke tillate det.
Nettopp, det kan ikke tillates
at bare én del av redegjørelsen legges frem.
Juryen skal se bort fra det vitnet sa.
"Ikke hør på ordene, bare gestene."
Så juryen måtte vurdere gestene hennes, men ikke det hun sa. Men de hørte det.
De fulgte dommerens advarsel
og henviste ikke til ordene som vitnet sa. Det er sant.
I kjennelsen sto det at hun førte ham ned som en robot,
og det var bevis på at hun hadde dopet ham.
Det var det som sendte meg i fengsel.
Og jeg gjentar, døtrene mine sa ingenting, for de så ingenting.
De kan ikke legge til grunn at Antonias forklaring er sann,
for vi kom ikke godt overens, og vi kommer ikke overens nå.
Og hun utnyttet selvfølgelig sjansen til å skade saken min.
Jeg vet ikke om hun forsto i hvor stor grad hun skadet meg.
Og hun kunne ikke ta det tilbake, for det ville vært falsk forklaring.
DRAPET PÅ PEDRO
18 TIMER SENERE, 2. MAI
Rosas store tabbe
var å oppbevare Pedros mobil hjemme hos seg selv.
PEDRO RODRÍGUEZ. 21.26. SØTA
De tiltaltes strategi var
å late som om Pedro var aktiv.
Hvordan gjør de det?
For eksempel ved å utveksle meldinger mellom Rosa og angivelig Pedro.
Begge erkjenner dette.
De tok Pedros mobil og kjørte Pedros bil til Rubéns hus
for å plassere Pedro der og få det til å se ut som Rubén drepte ham.
SLÅR AV MOBILEN, VIL IKKE AT DEN SKAL VIBRERE.
Klokken 21.50, da han sier at han slår av mobilen,
viser basestasjonene at han er i nærheten av Rubéns hus.
- Stemmer det? - Ja.
Da vi kom til Rubéns hus, ba han meg sende meldingene.
Da skjønte jeg at hva enn han hadde gjort mot Pedro, om de hadde kranglet,
eller han hadde slått eller truet Pedro, ville han at alt skulle peke mot Rubén.
Etter å ha slått av Pedros mobil ved Rubéns hus, hva gjorde dere?
Da kjørte han hjem til meg, og han ga meg nøklene til Pedros bil.
Så du kjørte Pedros bil, og Albert kjørte sin egen?
Ja, jeg fulgte Albert.
Han kjørte bilen sin foran, og jeg fulgte etter.
Da var du alene og kunne dratt til politiet eller ringt noen…
Du valgte å følge ham.
Med mindre jeg hadde kjørt som om jeg var i et rally,
kommet meg til en politistasjon og fått snakke med noen umiddelbart…
- Men du er politibetjent, ikke sant? - Ja, nettopp derfor.
Jeg vurderte selvfølgelig alle de alternativene.
Men før jeg kom meg til politiet, ville han ha snudd og dratt hjem til meg.
Så du fulgte ham. Hvor lang tid tok det å kjøre dit?
- Dro dere til reservoaret? - Ja.
Han visste akkurat hvor han skulle.
Han brukte blinklyset og visste godt hvor han skulle.
Jeg tenkte: "Hva gjør jeg nå?"
Og jeg ventet. Jeg stivnet igjen, akkurat som dagen før.
Hvordan skulle jeg reagere? Jeg kunne ikke stikke av med bilen.
Jeg kunne bare sitte stille
og se ham komme bort med to bensinkanner.
Det er risset inn i hukommelsen. Han åpnet dørene og hentet kannene.
Jeg husker at de var røde og store.
Jeg sa: "Det ser ut som bensin."
Da han kom bort, tenkte jeg: "Han skal dynke meg i bensin.
Da kan jeg løpe så fort jeg vil, han kan drepe meg med bare en gnist."
Jeg rømte så han ikke skulle dynke meg, så han ikke skulle skade meg.
På veien mistet jeg alt,
men jeg stoppet ikke og snudde meg ikke for å se bak meg.
Jeg tenkte bare på å komme meg vekk.
Vil han skyte meg, må han skyte meg i ryggen.
Hun begynte å gå langs veien,
men Albert kom med bilen sin og sa at hun skulle sette seg inn,
ellers kom han frem til døtrene hennes før henne.
For Rosas forsvar var det avgjørende at de nøklene lå så nær veien,
siden det var langt fra bilen. Det støttet Rosas forklaring
om at hun løp mot veien, og de falt ut av lommen hennes,
eller at hun hadde dem i hånden da hun løp derfra.
Hvor nøklene til bilen lå i nærheten av åstedet,
har ingen relevans etter aktoratets vurdering.
For vi mente at begge hadde dratt frivillig til reservoaret.
Det støttes av det faktum
at de måtte bruke to kjøretøy for å komme seg til reservoaret.
La oss fortsette. Dere setter dere i bilen og drar hvor?
Da kjørte han meg hjem.
Han sa at jeg skulle holde munn.
Jeg sa: "Jeg skal ikke melde fra om bilen.
En bil er bare en ting, jeg bryr meg ikke om den.
Men la meg være. Jeg vil bare at du skal la meg være."
Alt som trengs for at Rosas versjon skal passe med alt,
er at man tror på den uoverstigelige frykten hun opplevde.
Hvis man tror på at Rosa var så redd for Albert,
så passer alt.
"Jeg er redd. Jeg tør ikke si noe dagen etter.
Jeg tør ikke si noe to dager senere. Jeg er i sjokk. Jeg er paralysert."
Men kom igjen, den tredje, fjerde,
femte, sjette, sjuende, åttende dagen, når du har hatt tid til å reagere,
når mange kolleger samler seg rundt deg,
når politiet vet at han er involvert og kan beskytte deg…
Hun blir dømt for sine handlinger etter drapet,
siden det ikke finnes bevis på hva som skjedde den dagen.
Fordi hun gråt, fordi hun ikke gråt, fordi hun ikke anmeldte ham.
Hvis man forstår at hun var redd for hva Albert kunne gjøre mot henne,
eller enda verre, mot døtrene som hun elsket så høyt,
kan man forstå oppførselen hennes i tiden etter drapet.
Hvor står det skrevet hvordan og hva frykt er?
Hva er frykt?
Hvis hun sier at hun følte en uoverkommelig frykt, hvem kan hevde
at Rosa ikke hadde rett til å føle den frykten?
Hennes største frykt var ikke hva som kunne skje henne eller foreldrene hennes,
men døtrene hennes.
Jeg tror hun gjorde det hun gjorde for å beskytte døtrene sine.
Og ingen tenker på det.
Vet du hva? I det øyeblikket tenkte jeg…
Jeg tenkte at det var viktigere for at de skulle overleve
å holde seg unna fare, for den virkelige faren var ham.
Tanken på hva som kan skje med meg fordi jeg tiet…
Det satte ingen i fare. Ikke sant?
Det førte til forvirring, og alle har sin egen tolkning
og er interesserte, fordi…
Etterforskningen startet med meg, siden jeg sto ham nærmest.
Og de byttet ikke vinkling.
Det har gått noen år.
Bøker er blitt skrevet, serier er blitt laget, og så videre.
Men det er fortsatt mange ubesvarte spørsmål.
Og alle, på sin egen måte, har en tolkning av hendelsene.
Retten, og dette oppnår man ikke alltid,
har oppklart situasjonen og gjort det tydelig
hvem som er de skyldige, og hvem som er offeret.
Hvor er planen? Når ble den klekket ut?
Hva besto den av? Hvem sin idé var det?
Når det er ugjendrivelig bevist,
vil det ikke ha noe å si hva Rosa og Albert sier.
Men når det ikke er bevist, og man bare mistenker hva som kan ha skjedd,
fordi alternativet ikke gir mening…
Mennesker oppfatter forbrytelser gjennom fiksjon.
Og fiksjon må forklare.
Man får en forklaring på hendelsene
og hvorfor karakterene gjør som de gjør.
I virkeligheten er det umulig.
Men jeg er overbevist om at en person har så mange svar
og så mange detaljer når de forteller sannheten.
Det var det som gjorde at jeg trodde på henne.
For hvis en person virkelig lyver,
finnes det hull uten forklaring.
Historien dreide seg om Rosa som den onde, blodtørstige kvinnen,
og den ble bygget, ikke bare rundt spørsmålene til påtalemyndighetene,
men også den konstante tilstedeværelsen i media over tid.
Vi gikk nok litt for langt
fordi karakteren Rosa
fristet en til å ty til klisjeer.
Jeg har ren samvittighet.
Det er sant at så mye medieoppmerksomhet
kan påvirke, til et visst punkt.
Alle de fæle tingene de sa, det er forferdelig.
Uten at de kjente henne.
Hennes eneste forbrytelse var å være pen, ha en fin figur,
og ligge med hvem hun ville.
Rosa lever i en alternativ virkelighet
og følger andre regler enn oss andre.
Jeg mener at hun er en person som ikke kan slutte å snakke,
som en sjarlatan på torget som selger en mirakelkur
som faktisk er såpevann.
Og hvis vi tilbringer et par timer alene med Rosa,
kan hun overbevise oss om at det var vi som drepte Pedro.
Det er Rosa Peral.
Det har gått lang tid,
og jeg vil gjerne ha en samtale med døtrene mine
og tilbringe tid med dem.
Jeg skulle ønske jeg visste om de tviler.
Når jeg får snakke med dem, skal jeg si:
"Hvis dere en dag begynner å tvile, er det lurt å lytte til alle sider
og samle så mye informasjon som mulig."
Kanskje de ikke føler behov for å spørre meg, jeg vet ikke.
Kanskje de kommer til å si: "Mamma sa at hun var uskyldig."
Kanskje de ikke trenger en forklaring.
Det jeg bryr meg om, er
at de inkluderer meg i sine planer for fremtiden.
Jeg er til stede i livene deres, mer enn jeg hadde trodd.
Den kommer til å avbryte. Vent, samtalen blir brutt.
Rosa Peral anket dommen på 25 år.
I 2021 bekreftet Høyesterett at det ble handlet med overlegg.
Antonias forklaring ble annullert.
Retten fant at de tiltalte hadde sørget for at Pedro ikke kunne forsvare seg,
siden han ble angrepet hjemme "mens han sov".
Rosa soner nå sitt sjette år i Mas Enric-fengselet i Tarragona.
Tekst: Marita Langelo