Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hej, det är Rosa.
Jag ringer från fängelset, som ni vet.
Jag gör det här för att jag vill att folk ska se mig som den jag är,
inte som den person som pressen har målat upp.
Det kommer inte att bli lätt för mig att förklara mig och visa mitt sanna jag.
Allt som jag har gått igenom, till exempel…
Allt det här… Jag vet inte vad jag ska kalla det.
Lynchningen av mig som de ägnade sig åt före, under och efter rättegången,
och som fortfarande pågår, sex år senare.
Om en man råkade ut för det här, i stället för en kvinna,
då skulle de inte reflektera över hans eventuella förhållanden.
I stället skulle de nog söka efter den bevisning de borde söka efter.
De borde söka bevis för vad som hände med Pedro och hur det gick till.
DEN FÖRSTA INTERVJUN MED ROSA PERAL SEN HON DÖMDES TILL 25 ÅRS FÄNGELSE
Hallå!
Nu åker vi!
- Hallå! - Säg hej, jag filmar er!
DET HÄR FILMADES AV PEDRO RODRÍGUEZ TVÅ MÅNADER INNAN HAN MÖRDADES
Jag minns att vi åkte skidor det året.
Med Pedro.
Min yngsta dotter var väldigt mammig.
Bra, gumman!
Hon sa: "Jag ska åka med mamma."
Men min äldre dotter sa: "Jag ska åka med Pedro."
Och jag tänkte: "Det är ju det här jag har drömt om."
Hallå!
Snygging.
FALLET ROSA PERAL: POLISMORDET I BARCELONA
Nu över till polishärvan i Barcelona, där juryn har fattat sitt beslut.
De åtalade, Rosa Peral och Albert López,
döms för mord.
Allt började 2017, då kärleksparet Rosa och Albert, båda poliser,
beslöt att döda Pedro Rodríguez, polis och Rosas pojkvän.
Det hela tog fart när offret avslöjade otroheten och blev ett hinder.
Då började Rosa och Albert planera att mörda honom.
Enligt domen ska de ha drogat och mördat honom
och lagt honom i bagageutrymmet i en bil, som de satte eld på vid Foix-reservoaren.
De två Barcelonapoliserna som anklagas för mordet på en kollega…
De skyller på varandra. Båda medger inblandning, men bara medhjälp.
Det finns tre scenarion.
Enligt señora Rosas försvarsadvokat var Albert den drivande bakom mordet.
Enligt señor Alberts försvarsadvokat var Rosa den drivande bakom mordet.
Och åklagarsidan menar att de båda två var drivande.
Rosas version håller inte när man ser vad hon gjorde dagarna efter mordet.
Hon påstår att hon var väldigt rädd för Albert och inte vågade gå till polisen.
Men hon var ju polis.
Rosa Peral är inget helgon, men definitivt inte heller en mördare.
Att flörta och att erövra
var som en sorts livscykel för henne.
Hon förförde ständigt nån.
Señor Pedro ville avsluta relationen,
vilket Rosa Peral inte accepterade, så hon bestämde sig för att mörda honom.
Jag vet inte om hon gjorde det. Jag är bara journalist.
Det jag vet är att Rosa Peral inte fick en rättvis rättegång.
Står ni fast vid det som ni har sagt,
eller erkänner ni att mordet var en djävulsk och pervers kärlekshandling
som skulle förena er och Albert för alltid?
Jag hade inga planer med Albert, jag mördade inte Pedro,
och jag står fast vid allt jag har sagt.
2 MAJ 2017
DAGEN EFTER MORDET
En sak som har plågat mig från första början,
som jag inte har kunnat släppa,
är att det var så orättvist
att förövarna genom att bränna kroppen och göra sig av med bevisen
skulle åtalas för dråp och inte för mord.
Eftersom jag inte kan styrka att det gick till på ett visst sätt
kan jag inte heller bevisa att det var överlagt, och därmed mord.
Det driver mig som åklagare till vansinne.
De ansåg att påföljden för dråp var för lindrig,
och att dådet skulle prövas som mord så att påföljden kunde bli strängare.
Med det som utgångspunkt försökte de,
i syfte att få till ett mordåtal, få fram bevis,
som i själva verket bara var hypoteser och misstankar.
Vi saknar fingeravtryck och mordvapen, och liket ger oss ingenting.
Vad har vi då att gå på?
Vi behöver vidga perspektivet
och söka efter sekundära bevis som kan leda fram till en slutsats.
Eftersom de är sekundära måste de vara vattentäta.
Jag brukar tänka mig det som ett spår av brödsmulor eller en stenlagd väg
som bara går i en riktning, mot den åtalades skuld.
På lördagen gick jag till polisstationen för att berätta allt.
13 MAJ 2017 12 DAGAR EFTER MORDET
Jag blev skärrad när de sa att de skulle sätta mig i en cell.
"Det måste vara ett misstag. Jag kom hit för att berätta vad jag vet.
Jag har inte sagt nåt hittills, men nu vill jag berätta. Det här är orimligt."
Jag tänkte på mina döttrar. "Hur ska jag förklara för dem att jag inte kommer hem?"
Jag minns inte riktigt när jag flyttades till fängelset.
På fyra dagar fick jag ingen mat, fick inte duscha, inte prata med nån,
inte ens mina döttrar, och hade ingen kontakt med utsidan.
Jag satt i en fängelsehåla i fyra dygn.
De tog ner mig i källaren, "bestraffningszonen", som de kallade den,
där de satte kvinnor som skulle bestraffas.
Det var ingen vanlig cell för nyintagna. De visste inte vart de skulle göra av mig.
Jag visste inget om all uppmärksamhet, för jag hade inte tagit del av nyheterna.
Jag hade velat avskärma mig från allt.
Vi börjar med ett inslag av vår kollega Miquel Valls
om den så kallade "svarta polisänkan".
Rosa har utmålats som svekfull, oärlig, manipulativ och känslokall.
Pojkvännen är inte det första offret.
För oavsett hennes påstådda oskuld,
så är det här en farlig människa.
Det finns gott om spanska brott som gör sig bra i medierna,
och det här är ett av dem.
En ung och snygg kvinna,
som är lössläppt enligt en judisk-kristen måttstock,
och som dessutom är polis, anklagas för att ha mördat sin partner.
Vi älskar svartsjukedraman.
Det här var en saftig historia som vi kunde sätta tänderna i.
Fallet Rosa Peral blir alltmer komplicerat.
Hon försökte anlita en torped från fängelset för att mörda sina döttrars far.
Rosa förgiftade sin pojkvän Pedro innan hon bragte honom om livet.
Hon är manipulativ.
Hon är charmig och förförisk.
Hur många kärleksrelationer hade hon under tiden som utredningen gäller?
Hon tros ha haft tre eller fyra relationer parallellt.
När pojkvännen försvann letade hon inte efter honom, vilket vore det normala.
Varför anmälde hon det först efter 15 dagar?
Inget tyder på att hon var hotad.
Hon har varit huvudmisstänkt hela tiden.
Allt pekar mot att hon är skyldig.
Det verkar ha varit ett överlagt mord,
och hon verkar ha varit hjärnan bakom det.
Jag har hört vansinniga saker på tv.
Saker som jag är förvånad att folk faktiskt ens kan säga.
De pratar om "rätten till information",
men vilken information skulle det vara?
Redan innan rättegången visste alla vem jag var,
vad jag hette, hur jag såg ut.
De visste allt om fallet, som det hade berättats för dem.
Och då var det förstås mycket svårt
att förutsättningslöst ta del av den bevisning och det underlag som fanns.
Mycket svårt.
Härmed inleds rättegång 25/2019.
Åtalet gäller påstått överlagt mord
och de åtalade är Albert López Ferrer och Rosa María Peral Viñuela.
Det var den mest mediebevakade rättegången på flera år.
Det handlade inte bara om att se Albert och Rosa ställas inför rätta,
utan om att höra vad de hade att säga till sitt försvar.
Första dagen tänkte jag: "Hur ska jag orka med det här i sex veckor?"
För det var…
Men det är så det ska vara. Det är ett stort ansvar.
Om man som åklagare skriver under ett åtal där man äskar om 25 års fängelse,
då måste man ta det på allvar.
Man kan "förstöra" en medborgares liv.
Juryrättegångar innebär alltid en viss spänning.
Framför allt handlar det om att man har nio personer framför sig,
nio medborgare som ser lite rädda ut,
särskilt när det handlar om ett rättsmål som har blivit så här omskrivet.
De ser ut att vilja fråga: "Vad gör jag här?"
Jag vill dela med mig
av en fråga som Rosa ofta ställer till mig.
"Handlar rättegången mot mig om hur många jag har legat med,
eller huruvida jag har dödat Pedro?"
Jag ville understryka vikten, och det var särskilt relevant i det här fallet,
av att skilja på synd och brott.
Försvarsadvokaten är mycket medveten om
att när motiven är känslomässiga, så måste vi rota i privatlivet.
Så hennes invändning är medryckande, men…
…den leder ingenvart.
Jag har ytterligare några frågor
om era relationer med Rubén, Albert och Pedro.
Uppfattat?
När inledde ni kärleksförhållandet med Rubén?
År 2000.
- 2000? - Ja, 2000.
- När gifte ni er? - 2013.
- När föddes era döttrar? - 2010 och 2012.
Inledde ni under tiden med Rubén en relation med Albert?
När vi…
Mitt och Rubéns förhållande var ganska destruktivt.
Jag träffade Rubén när jag var 16 år.
Han jobbade på ett diskotek.
Jag önskade några låtar, men han ville inte spela dem,
och när jag skulle gå kom han efter och frågade om vi kunde ses igen.
Sen började vi umgås.
Han kom ofta till skolan där jag gick.
Ibland skjutsade han hem mig därifrån, för han hade redan körkort.
Vi sågs på helgerna, åkte på utflykt eller gick på bio…
Jag var jättekär i honom och såg honom som mitt livs kärlek.
Men med tiden förändrades det.
Efter att vi fick flickorna gled vi isär alltmer.
Vårt förhållande var bortom räddning.
Jag började jobba med Albert, vi hade tolv timmar långa patrullskift ihop,
och med tiden kom vi att komma allt närmare varandra.
- Hade ni en sexuell relation? - Vi hade en kärleksrelation.
Och vad innebär det?
I Albert fann jag en person som lyssnade på mig,
som fanns där för mig.
Med tiden växte känslorna, även om jag försökte undvika det.
Jag försökte tänka att vi bara var vänner som hade sex ibland,
eller hur man ska säga.
Vi hade olika syn på relationen.
Han ville inte ha familj, var inte alls intresserad av att ha barn,
och jag satte förstås mina döttrar främst.
Om han inte var beredd att acceptera det,
kunde relationen inte utvecklas mer.
Jag körde mycket motorcykel vid den tiden, och lärde känna Pedro.
Vi var arbetskamrater.
Vi började köra motorcykel ihop och fattade tycke för varandra.
Kanske att det fanns likheter.
Folk brukar ju säga sånt:
"Har du märkt att det finns vissa likheter?"
Likheter med det som hände Pedro på Rabassada-motorvägen.
FARLIG SMITNING
Det var jag som skrev artikeln.
Jag åkte till en bensinstation vid Rabassada-motorvägen,
där motorcyklister brukar tycka om att köra i kurvorna.
De visade en film på hur en motorcyklist kör ifrån en polis som gör stopptecken.
Polisen i fråga var Pedro Rodríguez, och vi ser hur han sätter sig på motorcykeln
och kör efter smitaren.
Han knuffar av motorcyklisten och lyfter knytnäven,
men just som han ska till att slå, släpper han iväg honom.
Pedros kollegor har berättat att Pedro vid den tiden var frustrerad över Rosa.
Pedro behövde bestämma sig för om han skulle lämna sin fru för Rosa.
Det innebar nog en hel del uppdämd frustration
som tog sig utlopp där vid motorvägen.
Trots incidenten vid motorvägen
hade jag inte en bild av Pedro som våldsam.
Han var alltid hjälpsam och omtänksam.
Inför rättegången om hämndporren
ville jag bara släppa det och lämna det bakom mig.
Då sa han: "Nej, du ska ha en advokat. Så får det inte gå till."
Hämndporrshändelserna utspelade sig år 2008.
Rosa var 23 år och nyanställd hos polisen i Ciutat Vella.
Efter några månader där inledde hon ett förhållande med inspektören Óscar,
bakom ryggen på sin man Rubén.
När Rosa ville göra slut med Óscar
blev han arg och kunde inte hantera det.
De hade fotograferat när de hade sex.
Han gick in på Rosas e-post och skickade en bild till alla hennes kontakter.
ÄMNE: TITTA PÅ DEN BIFOGADE FILEN
HEJ, JAG HETER ROSA.
EFTER SKOLAN HAR JAG SAKNAT ATT SUGA POLISKUK,
SÅ NU NÄR JAG ÄR POLIS HAR JAG SUGIT AV ETT BEFÄL OCH TVÅ KOLLEGOR.
JAG KÖR UTAN KONDOM, FÖR DET ÄR SKÖNAST. RING MIG PÅ…
Hela befälskåren ställde sig bakom honom.
De trodde att det var Rosa själv som hade skickat mejlet.
När jag anmälde övergreppet
ringde det omedelbart poliser till mig, även befäl:
"Ta tillbaka det. Du förstör hans liv."
"Jag? Det var han som skickade bilden."
"Det är bara en struntsak", sa de. "Det är ju historia."
"Okej, men bilden finns ju kvar."
RÄTTSSTADEN
Den rättegången återupptogs när Rosa satt i häkte för mordet på Pedro.
Den gången betraktades hon inte längre som ett offer,
utan som en kvinna som anklagades för mord,
så hennes ord var inte längre värt nåt.
Det sköttes illa. Det fanns bevismaterial som inte användes,
för hon hade spelat in när den anklagade erkände vad han hade gjort.
Du ber mig att ta tillbaka anklagelserna,
men säger fortfarande inte varifrån det kom.
- Det var jag som skickade det. - Var det du?
Ja, jag skickade det.
Det ledde ingenvart.
Inspektören frikändes eftersom det inte kunde bevisas
att det var han som hade skickat bilden.
Skulle Rosa Peral vara förmögen att skicka den bilden till alla sina kontakter?
Det vet jag inte, men hon var förmögen att mörda Pedro.
1 MAJ 2017
Vad gjorde ni när ni kom hem?
Jag fick barnen i säng
och gick sen ner för att ta hand om tvätten.
Det fanns ren tvätt att vika…
Och vad gjorde ni mer?
Albert höll på att skicka meddelanden om att han ville komma över,
att han ville prata.
Så Albert kom hit och fortsatte att skicka meddelanden,
så jag öppnade dörren där.
När jag kom ut såg jag att han hoppade över staketet.
Han kom emot mig.
Han hade tubhalsduk, vantar och en ryggsäck med ett handtag som stack upp.
Han kom där med en yxa och visade mig pistolen i byxlinningen.
Han tog inte upp den och riktade den mot mig, men han hade en pistol.
Det hade samma effekt som om han hade riktat den mot mig.
"Ge hit mobilen", sa han.
Så jag kastade den på golvet och sprang upp för trappan.
Jag stängde dörren efter mig och hörde en massa dunsar.
Lät det så här, Rosa?
Nej, inte så högt.
Inte så högt.
Jag gick för att titta till flickorna, så att de inte hade vaknat av allt oväsen.
När jag såg att de sov gick jag in och satte mig i matrummet.
Jag var orolig och gick och drack vatten i köket.
Jag gick fram och tillbaka.
Jag tänkte: "Hur undviker jag att han ger sig på mig?"
Skulle jag hoppa ut genom fönstret med en fyra- och en sexåring?
När öppnade ni dörren?
När han sa att om jag inte kom ner, skulle han komma upp.
Jag gick ner, och han sa åt mig att städa. "Vadå städa?" sa jag.
"Här", sa han.
"Det är vatten och klorin", sa jag. "Vad ska jag städa med det?"
Så jag började städa och såg mig omkring efter Pedro
och efter vad det kunde ha varit som lät, men jag såg ingenting alls.
Inga fläckar, ingen Pedro, ingenting.
Hon hävdade att hon var rädd för Albert och att hon blev handlingsförlamad.
"Om jag inte vore polis skulle ingen ha blivit förvånad över det", sa hon.
Men hon var ju polis.
Det var ju bara att ringa en vän och berätta vad som hade hänt,
så hade hon fått hjälp. Men det gjorde hon inte.
Påståendet att hon blev handlingsförlamad
motsades av att hennes beteende fortsatte i flera dagar efteråt,
när hon dessutom befann sig på en annan plats än Albert.
Då blir det svårt, anser jag, att köpa det
som förklaring till varför det gick så lång tid utan att hon anmälde honom.
Hon hade poliser i hemmet och hade kunnat vända sig till andra,
men sa inte ett ord till nån om det.
Det blir svårt att köpa, för då måste hon ha varit vettskrämd hela tiden.
Man måste nog ha varit i min situation, annars blir det svårt att förstå.
När man är så rädd, upplever sig så hotad av en person,
och känner sig tvingad på det sättet,
så kan man förstås reagera irrationellt.
I efterhand förstår jag att det var fel av mig,
och att det har gjort att folk inte tror på mig,
eller ifrågasätter varför jag gjorde så, varför jag inte sa ifrån.
"Varför vände hon sig inte till polisen?"
Jag har haft med polisen att göra, kan man säga,
och min tillit till dem har fått sig en del törnar genom åren.
Som historien med hämndporren.
Den erfarenheten gjorde att jag undrade
om jag verkligen kunde anförtro dem det här,
när de hade svikit mig förut när det gällde mindre viktiga saker.
Min flicka är så vacker Så vacker när hon sover
Som en vallmo på ett grönt sädesfält
Min flicka är så vacker Så vacker när hon sover
Som en vallmo
På ett grönt sädesfält
23 APRIL 2023 ROSA PERALS BOSTAD
Rosa har varit inspärrad i snart sex år nu.
Men hon har inte tappat fattningen för det.
Hon står fast vid sin oskuld.
Hon har turen att ha en pappa som hjälper henne.
Jag tar med flickorna hem till henne varje månad, och det är viktigt för henne.
Pappa hjälper mig med allt han kan, och jag försöker att inte vara för jobbig.
Men det är klart att man går varandra på nerverna ibland efter sex år.
Han hjälper mig mycket, framför allt mina döttrar.
Mamma har också hjälpt mig.
Att jag inte nämner henne beror på att hon inte är med oss längre.
Men om det inte varit för dem hade jag inte fått träffa mina döttrar.
Det är svårt.
Det är svårt varje gång de kommer,
för jag är som en främling för dem,
och jag behöver utnyttja tiden för att göra allt jag kan
för att de ska ha roligt.
Jag vill att de ska vilja komma tillbaka.
Jag är ständigt orolig för att de inte ska vilja komma igen,
eller att den ogästvänliga miljön ska skrämma dem.
Att komma till ett fängelse och få höra: "Ni måste ta av era klockor."
Såna saker.
De kanske har med sig godis som de vill bjuda mig på,
för att de tror att jag ska gilla det. Det har de sagt att de tänkt göra.
Och så tar de med sig det hit, och tvingas slänga det i soptunnan.
I dag inleds vittnesförhören
med de fler än 50 vittnen som ska kallas in de kommande veckorna.
Det är många vittnen som beskriver Rosa som en kvinna
som har många och invecklade förhållanden med olika män.
Man har dragit slutsatsen
att det finns en "anti-monogam sjukdomsbild", om man kan säga så.
Hon har svårt att bara ha en partner,
men därmed inte sagt att hon nödvändigt är promiskuös,
vilket hon har all rätt att vara.
Rosa var lockande för journalisterna, och det har flera vidkänt,
eftersom narrativet om två män som träter inte säljer.
Då är narrativet om en "svart änka" är mycket mer tilltalande.
Man får höra om nya älskare var och varannan vecka.
Somliga verkliga, och somliga som tillkommit för att spä på legenden,
för det har säkert förekommit.
Det är inte så att pressen var ute efter att avslöja hennes kärleksliv,
men de som var inblandade i mordet hade ju haft kärleksrelationer med henne.
Mina kollegor, som jag respekterar och uppskattar,
skötte inte det här på ett oberoende och rättvist sätt.
Det gäller mig med.
Jag minns att jag skrev en artikel i början när hon blev gripen,
som jag nyligen läste och skämdes.
"Strippdansösen Rosa Peral"… Hon har aldrig varit strippa.
Hon har inte varit topplessdansös eller nåt av allt som påstås om henne.
De har målat upp en bild eftersom det inte finns bevis mot mig, bara mot honom.
Så det enda sättet för dem att få mig att framstå som lika skyldig var
att göra mig till "den svarta änkan".
Samma bild har de målat upp i rättegången.
Alla vittnen fick frågan om de hade legat med mig, män som kvinnor.
Har ni haft någon kärleksrelation med Rosa?
Nej.
Ni står fast vid att ni bara hade sex en gång?
Ja, bara en gång.
- Visste ni då att hon var gift? - Nej.
- Hade ni en känslomässig relation? - Hur då "känslomässig"?
- Var ni kär i eller attraherad av henne? - Nej!
Hade Rosa någon annan kärleksrelation vid det tillfället?
Nej.
Kände ni till att Rosa senare inledde ett förhållande med Pedro?
Ja.
Hade ni någon vetskap om Rosas kärleksliv, om vem hon var tillsammans med?
Hon var ihop med Pedro.
Fanns det någon kärleksrelation mellan Tania och Rosa?
- En kärleksrelation? - Nej, vi är inte lesbiska.
Hon utmålas som en femme fatale, en sextörstande och pervers kvinna,
vilket skapade ett gynnsamt klimat för den ena sidan i rättegången.
Jag måste ställa den här frågan, Manuel.
Stämmer det inte att ni och Rosa umgicks flitigt?
- Vad menar ni med det? - Att ni hade sex.
Nej, bara en gång.
Domstolen borde inte ha tillåtit såna frågor.
Frågor om huruvida hon haft sex med grannen… Det borde inte ha tillåtits.
När rättsväsendet avlyssnar en misstänkts telefon,
så får inget av det som polisen spelar in, som inte har med utredningen att göra,
offentliggöras. Det får inte ta upp.
Ni får ursäkta frågan, Isaam,
men har ni vid något tillfälle varit romantiskt intresserad av Rosa?
Nej.
- Har Rosa varit intresserad av er? - Nej, så har jag inte uppfattat det.
Varken då eller nån annan gång.
Hade samma historia kunnat berättas
utan att gå in på hennes kärleksliv?
Triangeldramat, med alla dess satelliter, var ju vad det var.
Jag ska vara tydlig.
Som åklagare bryr jag mig inte det minsta om en individs privatliv,
inte det minsta.
Men om det finns saker i detta privatliv
som hjälper oss att förstå de psykologiska faktorer som driver någon att mörda,
och dessa saker kan sprida ljus över motiven till mordet, då bryr jag mig.
Inte för att sätta mig till doms över nån eller komma med pekpinnar,
utan för att framlägga bevis för mord.
Att säga: "Vi lyfte bara fram de fakta om Rosas personlighet
som kan förklara motivet", är att stärka sambandet mellan synd och brott.
För att visa att en person har mördat en annan person
behöver jag inte veta nåt om hens personlighet.
Jag behöver bevis på mordet.
Bara genom att i detalj beskriva, som man också gjorde i det här fallet,
och som polisen gjorde i sina utlåtanden,
Rosas känsloliv och hur hon hanterar intima relationer,
kan man förstå det här målet. Annars går det inte.
1 MAJ 2017 - DAGEN FÖR MORDET
Rosa och Pedro tillbringade första maj med barnen i ett hus som tillhörde Pedro.
De var på utflykt med Rosas föräldrar och hennes döttrar.
Först åkte de rutschkana i Calafell.
De fick mig att åka en gång.
Jag tyckte inte att det var nåt för nån i min ålder,
men de övertalade mig att åka med flickorna.
De åkte de ett par, tre gånger.
Pedro med den ena flickan och Rosa med den andra.
Vi åt lunch där och sen åkte vi till honom.
De tillbringade eftermiddagen i Pedros hus.
Rosas pappa och Pedro arbetade i trädgården.
Jag sa till mamma och pappa: "Vi ska röja lite. Hjälper ni till?"
De har alltid sagt ja till allt.
De har alltid hjälpt till.
Mamma hade ont i ryggen, så hon sa:
"Vi åker och äter lunch nånstans först,
så passar jag barnen sen medan ni röjer."
Vi jobbade på bra. Vi röjde halva gården och rensade ur garaget.
Vi höll nog på till åttatiden på kvällen.
Det var en idyllisk dag med familjen och Rosa tog massor av bilder.
Mer än nånsin.
Vi menar, och det tar emot att säga det,
att Rosa tog så pass mycket bilder för att använda dem som alibi.
Det är vår teori.
Jag insåg att vi inte hade direkta bevis, vilket har komplicerat rättegången,
utan att det bara fanns indicier.
Jag och mina kollegor kom fram till
att det var centralt att visa att det fanns en plan.
Och varför det? Jo, om man kan bevisa planeringen,
är det egalt vem som faktiskt utförde dådet.
12 JANUARI 2017 - 3 MÅNADER FÖRE MORDET
För att förstå vad som hände och varför Pedro blev mördad
behöver vi gå tillbaka till januari 2017.
Då kom Albert López hem till Rosa Peral,
som han fortfarande trodde sig ha en kärleksrelation med,
och upptäckte att Pedro Rodríguez nu bodde med henne.
Stämmer det att Albert den 12 januari 2017 upptäckte att ni och Pedro var ett par,
och att det ledde till bråk?
Det blev inget handgemäng då,
för jag sa till Pedro att inte komma ut och att inte lägga sig i.
Jag kom i gräl med den här personen och ingen annan på grund av det jag upptäckte.
Men det var inte mer än hårda ord.
Jag bad henne dra åt skogen, milt uttryckt, och sen körde jag därifrån.
29 JANUARI 2017 - FRÅN: ALBERT LÓPEZ TILL: ROSA MARÍA PERAL
HORA! DU FATTAR INTE VAD DU GÖR MOT MIG. JAG HATAR DIG!
JAG ÄLSKADE DIG OCH VAR BEREDD ATT LÄMNA ALLT FÖR DIG.
INGEN HAR NÅNSIN SVIKIT MIG SÅ. JAG VILL ALDRIG MER PRATA MED DIG.
ALLA KOLLEGOR VET VAD DU OCH SVINET HAR GJORT.
JAG SKÄMS INTE, FÖR JAG ÄR SÅ MYCKET BÄTTRE ÄN NI.
DU ÄCKLAR MIG. JAG GRÅTER AV FÖRTVIVLAN, MEN KOMMER ALDRIG ATT FÖRLÅTA ER.
OM JAG NÅN GÅNG LÄMNAR POLISEN SKA DU VARA PÅ DIN VAKT.
SVARA INTE, DIN HORA!
Det här föregicks av 77 mejl från henne om att hon ville ha mig tillbaka,
och att det inte var som det verkade, men det var ju uppenbart.
Efter att han hade kommit hem till mig och gormat och förolämpat mig,
och närapå tagit till våld, så var jag rädd för honom.
Ni säger att ni var rädd. Då vill jag visa upp det här mejlet.
Mejlet från Pedro skickades klockan 22.00,
och fyra minuter senare,
efter att Albert, som ni fruktade, hade hotat att döda er partner, skrev ni:
"Jag har aldrig varit hans."
24 minuter senare: "Jag har bara varit din och vill fortsätta att vara det."
Det som är slående, även om det stämmer in på psykologin,
och de åtalades psykologiska profil är av stor vikt för oss,
är att Rosa genomgående förnekade att hon hade en relation med Pedro.
Jag vågade inte berätta om Pedro.
Jag var orolig för att han skulle söka upp honom och ställa till med bråk.
Jag tänkte att jag kunde berätta senare när det hade lugnat ner sig,
och att hans besatthet av mig skulle avta.
"Jag har bara varit din och vill fortsätta att vara det."
Menar ni alltså att det var ett sätt att försöka förhala det hela?
Ja, och det var ju inte bra.
Rätten väger sällan in, och i så fall bara negativt,
beteenden som är mycket vanliga hos kvinnor i relationer.
Vad är en vanlig överlevnadsstrategi hos kvinnor i relationer?
Jo, undvikande.
Åklagaren frågade: "Varför berättade ni inte för Albert om Pedro?
Var det för att ni smidde ondsinta planer?"
"Nej, för att undvika problem och slippa behöva förklara mig för Albert. Punkt."
Den här strategin att undvika konflikter blir ständigt ifrågasatt,
och det är en mycket vanlig strategi bland kvinnor i kontrollerande relationer,
som ifrågasätts i förhören.
30 JANUARI 2017
27 MARS 2017
ALBERT LÓPEZ: ALLA VÄNTAR SPÄNT PÅ ATT VI SKA STÖTA PÅ VARANDRA PÅP JOBBET.
DET SNACKAS MYCKET SKIT OM DIG.
Mot slutet av mars försöker Albert ta kontakt igen,
på Facebook tror jag, med Rosa, men tonen är en helt annan.
ALBERT LÓPEZ: VAD SÄGS OM ATT BARA LÅTSAS SOM INGENTING NÄR VI SES?
ALBERT LOPEZ: JAG FATTAR.
VARFÖR HAR DU BLOCKERAT MIG PÅ WHATSAPP? ÄR HÖSÄCKEN SÅ SVARTSJUK?
DU VET ATT JAG HAR ETT HJÄRTA AV GULD, KNASBOLL.
JAG SKA INTE BESVÄRA DIG MER.
JAG HAR ALLTID VARIT ÄRLIG MOT DIG.
Den här gången var tonen inte hotfull och bitter.
Det kändes inte alls som det gjorde i januari.
Jag uppfattade språket som mycket vänligare.
Vi kan inte bedöma huruvida Rosa då ville återuppta
kärleksrelationen eller de sexuella relationerna med Albert.
Men vi märker av en förändring hos henne
som började i april, när hon fick ringen.
Där märker vi av en stor förändring hos dem båda.
Vi går till 8 april och den omtalade ringen.
Bestämde ni att ni skulle ses när ni var med era väninnor?
Jag ville undvika att träffas för att slippa missförstånd
för att slippa det som hade hänt förut och för att hålla det tydligt.
Det som hände då var att jag sa:
"Jag vill inte ses i ett annat sammanhang, men nu är jag med vänner,
och det är ingen situation som kan missförstås som intim,
så om du vill titta förbi och säga hej när du jobbar…"
Han kom dit i polisuniform och slängde till henne en ring.
"Om du vill tänka på saken."
Ja, om hon ville jobba ihop igen.
Jag hade föreslagit det, vilket ni har tagit upp, och hon var tveksam.
Jag tänkte att det där kanske kunde övertyga henne.
En ring för att ni skulle jobba ihop?
Ja, men om det ledde till nåt mer, så gärna för mig.
Det var en symbolhandling.
"Jag är beredd att göra vad som helst. Det blir inte som förra gången.
Jag står inför dina vänner och ger dig en ring som bevis på mitt engagemang.
Ett engagemang som omfattar familj, som omfattar dina döttrar."
Och hon gjorde sig till med de båda ringarna…
Ett av de mest slående vittnesmålen var från en av hennes vänner
som berättade att hon hade haft en ring på vardera hand.
Pedros här och Alberts här.
Hade hon bestämt sig för
om hon skulle lämna Pedro eller ge tillbaka ringen till Albert?
Nej, det hade hon inte.
Hon sa inget i stil med att hon valde Pedro?
Jo, till slut valde hon ju Pedro.
Kan ni berätta med vilka ord hon uttryckte att hon valde Pedro?
Ordagrant?
Så ordagrant som ni kan.
"Han klär sig och knullar bättre."
- En gång till. - "Han klär sig och knullar bättre."
Nej, det är inte sant.
Så var det inte, men de frågade hur jag tänkte göra.
Jag sa att jag skulle vara med Pedro. Det rådde inget tvivel om den saken.
Det hade jag varit säker på länge.
Om det tog slut med Pedro skulle jag vara ensam, inte med honom.
Hon tycker visst att det är kul att skämta om sånt i rätten…
De pratar om sex, om vad jag gillar och sånt, men…
Men det rådde inget tvivel om saken. Jag hade bestämt mig.
Han accepterade mina döttrar
och ansträngde sig för relationen, för att lära känna både mig och dem.
Han var väldigt gullig mot dem.
Han sa: "Jag tänker inte ta Rubéns plats.
Jag vill bara vara din partner och en person som är viktig för dem."
Han sa: "Jag tänker inte vara deras 'tito', för farbröder har de,
utan deras 'titi', som betyder mycket för dem och som kan lära dem saker,
hjälpa dem och ställa upp för dem."
Han väckte nånting hos mig som hade varit slumrande.
Han väckte kvinnan i mig. Vänta, nu bryts det.
Det är sällsynt att det dyker upp nytt bevismaterial
inför eller under en rättegång.
Men här skedde nånting märkvärdigt, när man presenterade material i rätten
som bestod av allt innehåll i Rosa Perals mobiltelefon.
Det var tusentals och åter tusentals filer.
Där hade de hittat en konversation från den 19 april,
ett ljudmeddelande från Rosa Peral till Albert López.
Hon använde smeknamnet som hon hade på honom.
Det är ett hårresande meddelande.
Din mobil är avstängd, knasboll.
Jag handlade på Caprabo
och fick rabatt på biljetter till PortAventura.
Jag tänkte att om vi gör som vi sa,
kan vi åka till PortAventura med tjejerna helgen därpå och övernatta där.
Vad säger du om det?
Berätta om det här röstmeddelandet.
Det har inget med Albert att göra.
De påstår att det ska vara till honom,
men jag har många såna ord för att undvika fula ord inför barnen.
"Knasboll", "knäppskalle", "dumbom" och så vidare.
Vi har tusentals sidor här.
Kan ni peka ut en enda konversation eller ett enda mejl
där ni kallar nån annan än Albert för "knasboll"?
Jag använder det verbalt, för att barnen inte ska höra fula ord.
Det finns tusentals samtal i samtalshistoriken i deras telefoner,
hundratals WhatsApp-meddelanden och mejl.
Om du hade kunnat visa för mig att hon kallar nån annan för "knasboll",
så kanske jag kunnat tro på att det var till nån annan.
Experterna har kunnat berätta, och de kan visa för oss hur,
några saker om den här ljudinspelningen.
Att GPS:en i er telefon visar att ni var på Caprabo den 19 april 2017.
Ni säger att ni handlade på Caprabo.
Att klockan 15.24, alltså strax innan,
hade ni försökt ringa till Albert, två gånger.
Inte till Manuel, utan till Albert.
Och att strax efter det här röstmeddelandet spelades in
talade ni med Albert i telefon.
Ljudinspelningen fanns på Rosas telefon, men var inte en del av en konversation.
Det var bara en ljudfil på mobilen,
som saknade det som experterna kallar för "metadata",
som kan ge oss datum, tid, plats och sån information.
Allt som fanns var datumet för när filen senast ändrades.
Försvaret menade att meddelandet kunde vara tre år gammalt,
men just den 19 april, vid den tidpunkt då filen hade sparats,
så visade GPS:en att hon var vid ett Caprabo-snabbköp.
Brukar ni handla på Caprabo?
Kanske inte dagligen, men ofta.
Det ligger ett Caprabo mycket nära barnens skola
där jag ofta brukar handla på väg dit eller tillbaka.
Försvarsadvokaterna är medvetna om att ljudfilen i sig inte har nåt bevisvärde,
men satt i det sammanhang som åklagarsidan redogör för
har det stort bevisvärde.
Så det är helt logiskt att de försöker bevisa att det inte spelades in den dagen.
Avslutningsvis, vad menas med "om vi gör det där"?
Jag vet inte vad det kan ha varit.
Vi hade mycket planer med Manu och de andra,
så det handlade säkert om en motorcykelutflykt.
Vad var "det där"?
För åklagarsidan stod det klart att det var att mörda Pedro.
Det här är betydelsefullt.
Varför är det det?
Jag och mina kollegor har diskuterat det här i det oändliga.
Jag har vänt ut och in på vartenda ord.
Det är betydelsefullt för att hon säger "vi gör", i första person plural.
Men om man ska döda Pedro, åker man då till PortAventura helgen därpå?
Lite diskret vill man väl vara?
Åker man då till PortAventura med sin älskare och medbrottsling?
Det verkar ologiskt.
Då måste hon verkligen vara psykopat,
och det har ingen av de psykologiska utredningarna antytt.
Då skulle hon vara helt känslokall.
Vi vet inte vad "det där" betyder. Det kan vara vad som helst. En grillfest.
Jag har varit på rättegången varje dag,
och trots att åklagaren pratar mycket,
så har han inget att komma med.
Inget som bevisar hennes skuld, inget påtagligt.
Vi trodde aldrig, åtminstone trodde jag inte det,
att det här skulle gå så här långt.
Min fru var sjuk redan i början, och det försämrades.
Det har varit mycket smärtsamt att inte kunna komma ut,
att vara så här begränsad, och allt som har hänt och sagts.
3 FEBRUARI 2020 - FÖRSTA RÄTTEGÅNGSDAGEN
Min fru bara upprepade: "Men varför?
Varför ska min dotter sitta inlåst? Hon är ju oskyldig."
Och hur skulle jag förklara det för henne när hon inte var klar i huvudet?
Hur mycket jag än försökte förklara…
Det är verkligen kämpigt, det kan jag säga.
Jag ringde på morgonen och frågade hur hon mådde,
och han började berätta om hennes värden.
Och jag sa: "Det har ju gått en vecka sen operationen, så hon hämtar sig nog."
Hon hade ju klarat sig så länge, så…
Men pappa sa: "Det går inte längre."
Så jag fortsatte att ringa för att höra om hon mådde bättre,
och han bad mig att vänta, för hon kunde fortfarande…
Och så där.
Men nej.
Det var inget jag nånsin hade väntat mig.
Att det skulle gå så fort,
och att jag var så långt bort, när vi alltid varit så nära.
Titta!
Jag kan fortfarande inte ta in det.
Jag kan inte ta in det, för jag är inlåst här,
och inte hemma och kan se att hon är borta.
Vi ska fortsätta. Jag sammanfattar.
Det var ringen den 8 april, röstmeddelandet den 19,
och nu går vi vidare till nästa dag, dagen efter röstmeddelandet den 19 april.
Då köper Albert Lyca-telefonen.
- Ni vet vilken telefon jag menar? - Ja.
Albert López köpte telefonen den 20 april,
dagen efter meddelandet från Rosa
om att de ska till PortAventura med flickorna,
och några dagar efter att han gett Rosa ringen.
Den 20 april verkar det alltså ha stått klart att de skulle mörda Pedro.
FACEBOOK-MEDDELANDET
RINGEN
Telefonen har större betydelse än man kan tro,
och som en isolerad händelse förefaller den betydelselös.
Telefonen har stor betydelse eftersom den bara används vid två tillfällen,
som har mycket stor betydelse.
Till att börja med köptes telefonen den 20 april,
och bara några timmar efter köpet
åker Albert till området där Rosa bor.
Samma dag ringer Rosa ett obesvarat samtal till telefonnumret.
Telefonen tas i bruk först på kvällen den 1 maj,
och sen på kvällen den 2 maj görs två obesvarade samtal från den.
Dels står det klart att de har återupptagit kontakten.
Dels talar flera saker för
att nånting är i görningen.
När utredarna börjar misstänka Rosa och Albert
upptäcker de att de har haft frenetisk telefonkontakt.
Telefonerna berättar mycket för oss.
För det första berättar de hur många och hur långa samtal som har gjorts,
och hur kontakten har sett ut.
Men telefonerna ger oss också positionen
för uppringaren och mottagaren vid en viss tidpunkt.
Vi kunde se att Rosa och Albert flera gånger befann sig på samma plats,
och i området där Rosa bodde, när Pedro inte var där.
Jag har lämnat flickorna och är på väg hem.
Vi får hoppas att den där typen åker snart.
Jag tar tag i tvätten och disken,
och när han åker hemifrån meddelar jag dig.
Det som är anmärkningsvärt den 25:e är inte bara att de träffades,
utan även röstmeddelandena hon skickade.
Det som är slående är med vilket förakt hon talar om Pedro.
Jag ignorerar honom, så kanske han ger sig av snabbare.
Är det lämpligt att tala om sin partner på det här sättet?
Är det lämpligt att på det här sättet
bjuda hem en person som ni påstår att ni inte ville veta av?
Är det så orimligt att jag ville få saken ur världen?
Jag hade haft ringen sen den 8 april utan att ha kunnat lämnat tillbaka den.
"Den där typen" och "jag ignorerar honom",
är det lämpliga saker att säga om sin partner?
Jag försökte som sagt få det ur världen.
Få Pedro ur världen?
Ja, så jag kunde lämna tillbaka ringen.
Jag hade inte haft nåt annat tillfälle att ge ringen till Albert.
25 APRIL 2017
15 APRIL 2017
FÖRUT GJORDE HAN ALLT FÖR MIG, HAN KOM TILL CUBELLAS,
VILLE GIFTA SIG OCH ALLT…
MEN NU BRÅKAR VI VARJE DAG
JÄVLAR
Av det här att döma hade ni det inte så bra med Pedro.
"Vi bråkar varje dag", skriver ni.
Den dagen hade jag haft ett gräl…
Jag vet inte ens om "gräl" är rätt ord.
Vi var två personer som hade relationer bakom sig
och som hade barn sen tidigare…
- Förlåt, men bråkade ni varje dag? - Nej.
Det ni skrev till Judit var alltså osant?
Det skulle jag inte säga. Jag överdrev nog för att jag var arg.
Det gick upp och ner mellan dem.
Så en eller två dagar före mordet
kan Pedro ha förklarat sin kärlek för Rosa,
och fyra dagar tidigare kan de ha haft en allvarlig kris.
Så här gick det.
Jag läser vidare.
"Albert var inte så här trevlig mot andra kvinnor", säger ni.
"Jag var förälskad i Albert."
Er vän svarar:
"Det har gått utför för er och nu lever ni varsitt liv."
Och ni svarar, märk väl:
"Man vet aldrig.
Om han skulle ändra inställning och gav mig det jag ville ha,
och jag inte var med den här killen…" Så säger ni.
Ja.
Ni fortsätter:
"Det som är omöjligt är bara lite svårare."
Det betyder varken att jag ville mörda eller lämna honom.
Jag har grälat mycket i mina förhållanden, men det har inte inneburit…
Man kan gräla mycket i ett förhållande.
Och ibland kan man…
Den som påstår att den aldrig grälar
och aldrig har tänkt "nu sticker jag och kommer aldrig mer tillbaka",
den personen ljuger.
15 APRIL 2017 - WHATSAPP MED JUDIT
Vår tolkning är att de från den 8 april och framåt
börjar föreställa sig hur det vore att bli ihop igen.
Det tror vi.
Vi tror att Rosa på ett eller annat sätt gör klart för Albert
att Pedro utgör ett hinder för att de ska bli tillsammans igen.
Det är vad vi tror.
Under perioden fram till den sista april ringer de varandra ett femtiotal gånger.
Det är viktigt.
Det är inte helt och hållet sant.
Även om de ringde 50 gånger, så var det bara 31 faktiska samtal.
Övriga var missade samtal.
Åklagarsidan menar att planeringen ska ha ägt rum
mellan händelsen med ringen den 8 april och röstmeddelandet den 19 april,
och under den perioden gjordes enbart fyra samtal
som sammanlagt varade i en halvtimme,
närmare bestämt 28 minuter.
De ska alltså ha behövt planera ett mord på 28 minuter.
Det jag menar är…
De fyra samtalen kan ha bekräftat att de skulle göra det,
men inte hur det skulle göras. Förstår ni vad jag menar?
Det viktiga var beslutet om att det skulle göras.
Utförandet kunde de sen diskutera i ett senare samtal
eller när de träffades den 25:e, eller om de sågs nån gång utan telefoner…
Det vet vi inte.
De kan också ha kommunicerat via Telegram,
och de meddelandena kommer vi inte åt.
Så att påstå att de inte skulle ha haft kontakt
och att de omöjligen kan ha haft det…
Där kan vi ha förklaringen.
Man kan ju inte göra antaganden.
Man måste ha bevis, och då duger det inte med hypoteser
om att de ska ha haft kontakt via Telegram, röksignaler eller vad som helst.
Eller om de har träffats mer än vi vet.
Det som är relevant är de bevis vi har, inget annat.
Min sista kväll med Pedro var väldigt fin.
Jag har alltid tyckt att det var jobbigt när flickorna är hos sin pappa,
så Pedro försökte muntra upp mig.
Vi åt på restaurang, tog en promenad på stranden…
Påståendena om att jag skulle ha planerat nåt då är orimliga.
Det som åklagaren har diktat ihop om att vi planerade saker ihop är orimligt.
För kvällen innan promenerade jag på stranden och åt på restaurang,
och var avskärmad från världen.
Därför är det orimligt att jag var inblandad i det som hände dagen därpå.
1 MAJ 2017
Vi har konstaterat att de kom hem klockan 21.37
genom att kolla GPS-data från telefonerna.
Händelseförloppet därefter är ytterst viktigt
och därför är vi ytterst noggranna med tidsangivelserna.
Klockan 21.51 ringde ni till Albert.
- Ett obesvarat samtal. - Ja.
Varför?
Han hade skickat massor av meddelanden, fler än jag orkade läsa,
så jag ringde för att be honom att inte skicka fler.
Klockan 21.53 ringer hon igen, ett fullbordat samtal.
Den här gången svarar alltså Albert, och de pratar i fyra minuter.
Jag önskar att vi visste vad de sa till varandra,
för det skulle utan tvekan ge oss nyckeln till vad som hände.
Detta var alltså klockan 21.53, och som av en händelse,
tio minuter senare, eller närmare bestämt 11 minuter,
använde Albert för första gången sin Lyca-telefon
och ringde till er utan att få svar.
Polisen och åklagaren har hela tiden menat
att det var startskottet som satte planen i verket.
Juryn ansåg det vara bevisat
att de passade på att mörda honom när han sov eller vilade.
Pedro var en stark och bastant man,
ingen som man får omkull utan vidare.
Jag tror att Rosa tog det säkra före det osäkra, helt enkelt,
och gav honom ett medel som gjorde honom mer eller mindre medvetslös,
eller åtminstone gjorde honom oförmögen att reagera och försvara sig
när Albert kom, som jag tror var den som handgripligen utförde mordet.
De grundade det huvudsakligen på Antonias vittnesmål.
Antonia är Rubéns, Rosas exmans, nya partner.
Stämmer det att Antonia, alltså Rubéns partner, i er telefonbok
hade fått epitetet "subban"?
Ja, vi hade en mycket dålig relation.
Det är alltså den kvinnan som påstår
att Rosas äldsta dotter
har sagt några saker
som antyder att Rosa hade en aktiv roll i mordet.
Eftersom Rosas äldsta dotter var minderårig
blev hon tilldelad ett juridiskt ombud,
som, eftersom flickan hade rätt att slippa vittna mot sin mamma,
beslöt att hon skulle utöva den rätten.
Det finns ännu en sak som jag vill reda ut,
som har tagits upp i tv flera gånger och som skapar förvirring,
nämligen att folk säger: "Till och med döttrarna såg henne ju."
"Hennes dotter sa"…
Nej, mina döttrar har inte sagt nåt, för de har inte sett nåt.
Det vill jag vara tydlig med. Mina döttrar såg ingenting.
Det var min exmans partner Antonias vittnesmål.
När och hur?
Jag ber er att återge det ordagrant,
inte med era ord, utan med flickans exakta ord,
när hon berättade om en händelse hon hade bevittnat.
- Ett ögonblick, bara. - Jo…
Nej, vänta.
Där avbröt domaren
med resonemanget att om flickan hade rätt att inte vittna,
så skulle hon givetvis varken behöva vittna direkt eller genom en annan person,
som hon hade anförtrott sig åt i god tro.
Det var ju ett sätt att kringgå hennes rätt att inte vittna.
Det är inte godtagbart att ett hörsägensvittne används
som ersättning för en minderårig som inte behöver vittna. Jag beklagar.
Så jag anhöll om att rätten skulle godkänna
att Antonia visade flickans rörelser när hon imiterade Pedro.
Mamman
ledde "titi" ner för trappan.
- Jag protesterar. - Ni får inte beskriva det med ord.
Beskriv det inte, visa hur hon gjorde.
Okej.
Men medan hon gjorde sin pantomim så pratade hon också.
Om hon bara hade gjort tysta gester, så hade det inte påverkat nåt.
En robot, med händerna här. Han gick som en robot ner för trappan.
Ursäkta, det hörs inte så bra. Ni är för långt från mikrofonen.
Då sätter jag mig ner.
När Antonia fick lov att återge rörelserna,
men utan att tala,
så blev det ju lite som stumfilm.
Och även om det ju var på stort allvar,
så blev det hela lite komiskt.
Det där skulle alltså föreställa "titi", det vill säga Pedro.
Var det någon särskild dag eller i allmänhet?
Dagen då det hände.
- Jag har inga fler frågor. - Tack. Jag lämnar över till försvaret.
Hur vet ni att det beskrev dagen då det hände?
Och då vad hände?
För att hon sa…
För att jag vet det. För att hon sa det.
Jag måste påpeka att det här strider mot tidigare utsagor.
Jag kan inte bevilja det.
Nej, för det är orimligt att enbart en sida av vittnesmålet återges.
Juryn ska bortse från det som vittnet sa.
"Bry er inte om orden, bara rörelserna."
Juryn skulle alltså ta rörelserna i beaktande,
men inte det som de hade hört, men de hade ju hört det.
De gjorde som domaren sa
och hänvisade inte alls till orden som vittnet lät undslippa sig.
I sitt utlåtande beskrev de att hon hade styrt honom som en robot
och att det bevisade att Rosa hade drogat Pedro.
Det var det som fick mig fängslad.
Jag upprepar att mina döttrar inte har sagt nåt sånt,
för de har inte sett nåt sånt.
De kan inte utgå från att det som Antonia säger är sanning,
för hon och jag kommer inte bra överens med varandra.
Hon har givetvis utnyttjat tillfället till att åsamka mig skada.
Förstår du?
Men jag vet inte om hon insåg vidden av skadan hon åsamkade mig.
Men sen kunde hon inte ta tillbaka det,
för då skulle hon riskera fängelse för mened.
MORDET PÅ PEDRO
18 TIMMAR SENARE - 2 MAJ
Rosas största misstag var
att ha kvar Pedros mobiltelefon hemma hos sig.
ÄLSKLING!
De åtalades strategi var
att få det att se ut som om Pedro var aktiv.
Hur då?
Jo, genom att skicka meddelanden mellan Rosa och "Pedro".
Det här har de erkänt båda två.
De tog Pedros mobiltelefon och körde Pedros bil till Rubéns bostad,
för att få det att se ut som om Rubén hade mördat honom.
JAG STÄNGER AV SÅ ATT TELEFONEN INTE VIBRERAR
Klockan 21.50, när han skriver att han stänger av telefonen,
befinner han sig enligt mobilmasterna vid Rubéns bostad.
- Stämmer det? - Ja.
När vi kom fram till Rubéns bostad sa han till mig att skriva så.
Det var då det gick upp för mig att det han hade gjort,
om de hade bråkat och han hade slagit eller hotat Pedro, eller vad det nu var,
så ville han lägga skulden på Rubén.
Vad gjorde ni efter att ni hade stängt av Pedros telefon utanför Rubéns bostad?
Då körde han hem mig till mig och gav mig Pedros bilnyckel.
Ni körde alltså Pedros bil och Albert körde sin egen?
Ja, och jag körde efter honom. Han körde före, och jag efter.
Då var ni alltså ensam och hade kunnat åka till polisen eller ringa till någon,
men ni följde bara efter.
Då hade jag behövt köra i racerfart
till en polisstation och få nån att tro på mig…
- Men ni är väl själv polis? - Ja, just därför.
Det är klart att jag övervägde det,
men innan jag hann dit skulle han ha kört hem till mig.
Så ni följde efter. Hur lång tid tog bilfärden?
- Åkte ni till reservoaren då? - Ja.
Han visste precis vart han skulle.
Han använde blinkers, så han visste mycket väl.
Jag undrade: "Vad gör jag nu?" Jag blev handlingsförlamad igen.
Jag kunde inte förmå mig att reagera och säga: "Nu kör jag härifrån."
Jag kunde bara se på när han kom gående mot mig med två bensindunkar.
Det har etsat sig fast.
Han öppnade dörren och tog fram bensindunkarna.
De var röda och stora.
"Jösses, det där ser ut att vara bensin."
När han kom emot mig tänkte jag: "Nu dränker han mig i bensin.
Då kan jag springa bäst jag vill. Bara en gnista, så är det kört."
Så jag sprang iväg för att han inte skulle komma åt mig.
Jag tappade allt när jag sprang, men jag vände mig inte ens om,
för jag tänkte bara på att fly.
Tänkte han skjuta, fick han skjuta mig i ryggen.
Hon började gå längs vägen,
men Albert kom efter i sin bil och sa åt henne att hoppa in.
"Annars hinner jag hem till dina döttrar före dig."
För Rosas försvar var det av stor betydelse
att nycklarna låg nära vägen, långt från där bilen stod.
Det styrkte Rosas utsaga
om att hon sprang mot vägen och tappade dem ur fickan
eller att hon hade dem i handen när hon flydde.
Just var nycklarna låg i det området
hade ingen betydelse för åklagarsidans bedömning,
för vi var övertygade om att båda hade kommit till reservoaren frivilligt.
Det styrks av det faktum att de körde dit i varsin bil.
Vi fortsätter. Ni sitter alltså båda två i bilen. Vart kör ni?
Då körde han hem mig.
Och han sa till mig att hålla tyst.
"Jag ska inte anmäla det där med bilen", sa jag.
"En bil är bara en bil, bara ett ting, men låt mig vara.
Jag vill bara att du låter mig vara."
Det enda som behövs för att Rosas utsaga ska vara trovärdig är
att man förstår den oerhörda skräck som hon upplevde.
Om man tror att Rosa var så rädd för Albert,
så faller allt på plats.
"Jag är rädd. Jag vågar inte säga nåt nästa dag.
Inte två dagar senare heller. Jag är chockad, handlingsförlamad…"
Men den tredje, fjärde, femte, sjätte, sjunde eller åttonde dagen, då?
När du har haft tid att reagera, när du får stöd av kollegerna,
när mordutredarna vet att han var inblandad och kan skydda dig…
Hon döms hårt för hur hon agerade efteråt.
Eftersom det saknas bevis för vad som skedde den dagen
fokuserar man på huruvida hon grät och varför hon inte anmälde honom.
Men om man förstår hur rädd hon var
för vad Albert kunde göra mot henne, eller ännu värre, mot hennes döttrar,
då förstår man också hennes beteende efteråt.
Var står det skrivet hur rädsla ska ta sig uttryck?
Vad är rädsla?
Om hon säger att hon var oerhört rädd, vem kan då på objektiv grund ifrågasätta
Rosas rätt att vara så rädd?
Hon var inte mest rädd för sin egen eller sina föräldrars skull,
utan för sina döttrars.
Så jag tror att hon gjorde allt för att skydda sina döttrar.
Men det lägger ingen nån vikt vid.
Det jag tänkte på just då, det viktigaste för mig var
att de skulle få leva och att de skulle vara utom fara,
och den verkliga faran var han.
Men det som kunde hända mig om jag höll tyst,
det innebar ingen fara för nån.
Och det har lett till förvirring där folk gör sina egna tolkningar,
och förstås intresserar sig…
Utredningen utgick ju från mig, för jag stod närmast honom.
Det har de inte kunnat släppa.
Det har gått några år.
Det har skrivits böcker, gjorts tv-serier och så vidare,
men det finns fortfarande många obesvarade frågor.
Alla har sin bild av vad det var som hände.
Rättvisa kan inte alltid skipas,
men här står det mycket klart
vilka som är de skyldiga och vem som är offret.
Var finns planen? När tog den form? Vad gick den ut på? Vems idé var det?
Om det kan styrkas bortom allt tvivel
kan Rosa och Albert säga vad de vill, för då var det planerat.
Men så länge det inte kan bevisas,
så länge det bara är misstankar för att det verkar vara det enda rimliga…
Som medborgare betraktar vi mordet genom fiktionens filter,
och det ligger i fiktionens natur att förklara.
Där förklaras händelser, där förklaras personers handlingar.
Men i verkligheten är det omöjligt.
Jag är övertygad om att en person kan ge många svar
och många detaljer när hon talar sanning.
Det var det som fick mig att tro på henne.
När en person verkligen ljuger
så finns det luckor som saknar en förklaring.
Rosa har utmålats som en ondsint och blodtörstig kvinna,
vilket jag anser beror dels på åklagarsidans frågor,
och dels på det ihållande medieintresset.
Vi gick förmodligen för långt.
Rosas personlighet var sån
att man ofrivilligt frestades att hemfalla åt klichéer.
Jag ångrar ingenting.
Men visst stämmer det att ett stort medieintresse
kan påverka saker i viss mån.
De har snackat så mycket skit om henne utan att alls känna henne.
Hennes brott bestod i att vara en snygg och attraktiv kvinna
som gick till sängs med vem hon ville.
Rosa lever i en alternativ verklighet
med helt andra regler än vår verklighet.
ÅKLAGARENS SLUTPLÄDERING
Hon framstår för mig som en charlatan på en marknad
som säljer medel mot håravfall, som i själva verket bara är tvålvatten.
Om vi satt ensamma med Rosa i ett par timmar,
skulle hon kunna få oss att tro att det var vi som mördade Pedro.
Det är Rosa Peral.
Det har gått ett bra tag nu
och jag skulle vilja prata och umgås med mina döttrar.
Jag hoppas att de har sina tvivel.
När jag får prata med dem ska jag säga:
"Om ni har tvivel så är det bra om ni lyssnar på alla parter
och tar del av all information."
Men de kanske inte ens känner att de behöver fråga mig.
De kanske bara säger: "Mamma har alltid sagt att hon är oskyldig."
Kanske behöver de ingen förklaring.
Det som är viktigt för mig är att jag finns med
i deras bild av framtiden.
Och jag är delaktig i deras liv, mer än jag hade väntat mig.
Vänta, nu bryts det snart.
Rosa Peral har överklagat sin 25-åriga fängelsedom.
I september 2021 fastslog Högsta domstolen att gärningen var överlagd.
Antonias vittnesmål ogiltigförklarades.
Enligt rätten hade de åtalade gjort Pedro oförmögen att försvara sig
då han angreps i hemmet när han sov eller vilade.
Rosa avtjänar nu sitt sjätte år på Mas Enric-anstalten i Tarragona.
Undertexter: Martina Nordkvist