Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
La Cort dels EE. UU. va declarar inconstitucional la segregació.
Tot i així…
Les coses han de canviar ja.
Per això farem una protesta a la Convenció Demòcrata Nacional.
Els republicans són millors?
També els desafiarem a ells.
És a dir, volen que lideri 5.000 negres fins a Los Angeles
i interrompi la Convenció Demòcrata?
Ho sento, no soc l'indicat.
Qui diu que no ets l'indicat?
No vas ser-ho dirigint el boicot als busos de Montgomery?
I el teu discurs la nit de les bombes?
Oblides que ara soc pastor a Ebenezer.
Quan Franklin et va escoltar, em va trucar i dir:
"Bayard, aquí hi ha màgia".
Saps què va veure? Una estrella.
I quan comencis a brillar més que els altres,
fins i tot els antics líders negres més poderosos
faran tot el que puguin per apagar-te la llum i enfonsar-te.
Sra. Ella Baker, he rebut trucades
d'homes clau per al moviment que no veuen lògiques les protestes.
Són homes amb qui tinc una bona relació.
No la tindrà quan marxi d'aquí.
Company, una de les coses que més m'agraden és veure com t'enlaires.
Ens has de liderar fins a los Angeles
per deixar ben clar a Kennedy i al Partit Demòcrata
que si no ens defensen ni s'oposen a la segregació,
- nosaltres no els votarem. - Exacte.
Sí!
Fes-ho, Martin.
Controla el teu poder.
M'alegra informar-vos
que el Dr. Martin Luther King ens acompanyarà a Los Angeles.
- Bé! - Sí!
Creu-me, és el millor farro del món.
Vaig néixer i créixer a Geòrgia. La meva mare…
Tasta'l.
- Com està la Coretta? - Bé.
- Els nens? - Et troben a faltar.
Quan arribo a casa… "I l'oncle Bayard?"
"On és l'oncle Bayard?"
I els autoproclamats negres nobles de la NAACP?
En Roy.
Powell.
Quines ganes de saber què opinen del nostre moviment a Los Angeles.
La meva convenció, el meu partit.
Fa anys que lluito contra els segregacionistes.
He aconseguit l'impost electoral
i fins i tot el dret a pixar al Congrés.
Com s'atreveix a atacar-los sense dir-me res?
Si t'ho hagués dit, hauries accedit?
Ni de conya, aquest negre malparit s'ha de quedar al sud.
La culpa és de Rustin.
Des del boicot del bus posa King pels núvols.
Bayard Rustin? No fotis.
Sempre vol cridar l'atenció, així no es canvia la política.
Per no parlar de ja saps què.
No.
Digues, va.
Parla ben fort.
Escolta.
Avui trucaré a l'oficina del bon reverend doctor.
Si no aturen aquesta merda,
tothom sabrà la veritat de Martin Luther King i la seva reina.
I no em refereixo a la Coretta.
El congressista Powell ha fet molt per Harlem.
Gairebé tant com per ell mateix.
Però això és una mentida com una casa i ho sap.
Ho he de dir a Martin, sí o sí.
Sé perfectament que en Martin és el teu cap i el teu amic.
Però deixa'm parlar amb en Bayard abans.
Estic segur que no podrà amb la seva ànima quan s'ho digui.
Martin i jo?
Ni pensar-ne, som com germans.
A més, no és el meu tipus.
Ens amenacen de parlar amb la premsa blanca.
Cap, on vostè veu un problema, jo veig una oportunitat.
Respondré a les acusacions de Powell amb una carta formal de dimissió.
Quan Martin la rebutgi, li obrirem els ulls
i veurà qui li vol bé i qui no.
Com n'estàs tan segur?
Perquè conec Martin.
- Bayard. - Senyor.
-Coneixes en Martin, però no… -Anirà bé.
Pensava que seríem només nosaltres dos.
SEU DE LA NAACP
Moltes gràcies pels teus anys de servei.
NO HI HA CAMÍ CAP A LA PAU LA PAU ÉS EL CAMÍ
NO A LES BOMBES
Lliga Antiguerra.
BAYARD, TRUCA'M, SI US PLAU ELLA BAKER
BAYARD, VINE UNA ESTONA RACHELLE
PROU SEGREGACIÓ!
Perdoneu.
- Hola, germà! - Blyden.
- Hola! - Has vingut!
- Com va? - Tot bé? Fas bona cara.
Sí.
Déu meu, senyoreta Claudia.
Perdona, a veure si puc passar.
Si torno al sud serà amb una pistola i el germà Malcom al cor.
Sí, senyor.
Com va tot, company?
Bayard!
"Que mai he vist tan pura bellesa."
Ho dius pel vodka o per mi?
Hi ha hagut una protesta?
No ha sortit bé, així que hem convidat tothom aquí.
NAACP!
- Sí! - Bé!
Dada curiosa de la senyora Ella Baker, la fundadora del SNCC.
No té pietat als jocs de cartes.
La canastra, el whist, el mentider…
Ets increïble i no saps ni qui soc.
I tu què saps?
Gel.
Qui és?
Les portes barrades,
les rodes punxades.
Sense sortida.
Ens bombardegen.
Tots comencen a cridar.
Jo surto.
Soc a terra.
Un blanc
agafa un tub
i em colpeja
una i una altra vegada.
Ho sento.
Ens importa una merda.
Segur que va ser un tiet o un cosí teu.
- Soc de Brooklyn. - L'esteu escoltant?
- No tinc cosins a Alabama. - Blanc dels collons.
- El Tom no és així. - Segur que sou membres afiliats
de la tabola pacífica del Martinet.
Va, juguem. Jo seré el blanc obrer.
Et rebentaré de la pallissa que et fotré.
Com la que li van fotre al Tyrone.
Hauràs de cridar la teva mare.
Tranquils!
Jo predico la resistència passiva des d'abans que nasquessis.
- Pega'm a mi. - Em sé cuidar sol.
El pacifista s'oposa a la violència, tanmateix està preparat per rebre-la.
Però a l'esquerra.
Un policia ja es va encarregar de la dreta el 1942.
La simetria.
Diuen que quan King et va fer fora
vas marxar amb la cua entre cames com una gossa.
Ets irrellevant.
És divendres a la nit, podria ser pitjor.
Què en penses fer?
Ja m'he ofert que em peguessin. Què més vols?
Parlo del grup.
Els grups són per fer vermuts, riure i ballar el mambo de la ràdio.
Avui gairebé es barallen.
Abans no era així, ara passa constantment.
El SNCC, el CORE, els nanos de la NAACP…
Tots ens barallem per les dates, els eslògans i les cançons.
- I saps qui guanya? - Ara ho sabré.
Bull Connor a Birmingham i Strom Thurmond al Senat.
Mentrestant, nosaltres discutim i ens matem els uns als altres.
- Què en faràs? - Ja tinc una feina.
- Estic amb Muste des que tenia 20 anys. - Ell t'odia perquè no té el que tu tens.
Carisma, passió, sang a les venes.
No t'han ensenyat que no està bé parlar del que no saps?
Accepta-ho, encara et molesta el que va passar amb el Dr. King
i empres qualsevol excusa, com una feina que odies,
per fugir d'una causa que estimes.
En saps molt, però no de tot.
Puc opinar.
Jo, quant a la meva vida i passat, sobretot envers Martin,
tinc el dret a dir "prou!"
Que jo sàpiga, això és il·legal.
Que jo sàpiga, nosaltres també.
Tinc una idea.
Tornes a ser el meu ajudant?
És clar.
Dona'm la carpeta de Randolph/Truman del 48.
És a aquell calaix.
Fa 30 anys, Gandhi va anar al mar,
va agafar un grapat de sal
i va inspirar un moviment que va abatre un imperi.
Ha arribat el moment que nosaltres fem el mateix.
El que farem és organitzar
la protesta pacífica més gran de la història d'aquest país.
Com de gran?
Cent mil persones.
Ho diu de debò?
Una demostració imponent de dos dies
que farà tancar la Casa Blanca i Capitol Hill.
La formaran els agitadors angelicals com vosaltres,
amb unes idees tan valentes i inspiradores
que ajuntaran tots els grups per convertir-los en un sol.
Així que parleu, crideu, preneu el poder!
¿I si omplim tots els despatxos de la casa i el Senat
amb religiosos, laboristes i activistes?
- I… - Què més?
El braç legislatiu deixarà de funcionar.
Escriu-ho a la paret.
És impossible ensenyar a tants membres efectius…
No ofeguis un impuls abans que hagi nascut.
¿I si fossin electors dels diferents estats
que es neguen a marxar sense ser escoltats?
Això és col·laborar.
- A la paret. - Per què no col·labores com ell?
Perquè… Calla.
- Has passat la nit fora? - Calla.
Rachelle, quanta gent cal per cerclar la Casa Blanca?
Quantes?
Pensava que era un acudit.
- Vols que ho investigui? - Sí!
Perquè el segon dia envoltarem la Casa Blanca…
Dibuixa-la a la cartolina.
…cantant al president.
No permetré que el president em pari.
Vinga!
Em pari!
No permetré que el president em pari.
- Perquè jo… - Continuaré caminant.
Continuaré parlant.
Molt bé!
Marxo cap a la llibertat.
I per dormir? Hi ha pocs hotels de negres a la zona.
Tendes de campanya? Serà com…
Un mar de tendes gran i audaç que unificarà el moviment.
Dona'm això.
I al Lincoln Memorial, un escenari des d'on s'escoltin
els caps dels grups pels drets civils.
Per què només els caps?
Més!
Acabem de començar.
Podem fer moltes coses.
- Aconseguim firmes i després… - Sí.
Així començarem bé.
Ho hem d'organitzar de manera que tots…
ESTABLIR DEMANDES CLARES!
OMPLIR DESPATXOS LEGISLATIUS!
El 1941 va promoure una gran marxa
contra la discriminació militar i la va cancel·lar.
Roosevelt ens va acceptar les demandes.
Com Truman el 1948.
Ordre executiva 9981,
la fi de la segregació a l'exèrcit.
És hora de fer-ne una altra.
No, Bayard.
Jo m'encarrego del bàsic.
L'operació preliminar, reunir els joves…
Però pel que fa a la vella guàrdia…
- En Roy. - Sobretot ell.
Em consideren un pària.
El necessito.
No ho puc fer.
No sé si la Lucille hi serà el pròxim estiu.
L'honrarem fent el que sempre hem fet.
Continuarem la vostra feina.
No facis cas d'en Roy i comporta't, si us plau.
Jo no tinc cap problema amb Roy, és ell qui el té amb mi.
Però en honor a vostè i la causa, m'asseuré a un costat i somriuré.
Després d'envair la capital i envoltar la Casa Blanca
perquè el president no pugui entrar ni sortir de casa seva,
els nostres valents protestants es retiraran a unes tendes
que ocuparan el National Mall.
Cap, té pensat dur-ho a terme vostè sol?
Només una persona podria organitzar un acte tan gran.
Bayard.
Pensava que estaves ocupat servint…
Vull dir, salvant els blancs de les bombes.
Vaig on cal.
Cap, si recordo bé, és el seu tercer intent.
- "Intent"? - Dius res?
Crec que "intent" no descriu les accions d'un home
que tot sol va aconseguir
integrar tant l'exèrcit com la indústria militar.
- Roy. - Sí, Medgar.
Gairebé ningú de Mississippí ha sortit de la seva ciutat.
I poder protestar amb gent de tot arreu…
Mira.
…els permetrà descobrir que no estan sols…
Exacte.
…i que la lluita és més gran del que mai haurien pensat.
Gràcies, germà Evers.
- En quanta gent pensa? - Cent mil persones.
És impossible.
Perdoni, Sr. Wilkins, però és il·lògic.
Elias, organitzador de camp a Alabama.
Tens proves que justifiquin la teva afirmació?
Manifestacions prèvies.
El 1913, 8.000 suffragettes.
El 1926, 25.000 membres del KKK.
I el 1932 42.000 veterans van ser atacats amb gas lacrimogen i tancs.
- Qui atacava? - L'exèrcit.
- I els veterans eren…? - Blancs.
Gent blanca.
Jove, els fets són correctes, el teu sentit de la història no.
Aquells 42.000 homes van protestar a Washington per la Depressió.
Després de servir al seu país
no tenien feina, llar ni menjar amb què alimentar-se.
I quan els van atacar per tirar-se al carrer
el món, de fet, en va ser testimoni.
Gandhi va fer agenollar-se tot un imperi.
Algú li pot dir que això no és l'Índia?
Fa dècades que la NAACP és qui dirigeix els atacs,
i ara proposes que 100.000 negres envaeixin Washington.
- Has parlat amb en Martin? - He perdut el seu número i ell el meu.
Doncs el Dr. King, que no ha perdut el meu,
entén que la pressió en massa és una autèntica bogeria.
Brown vs. Board és la glòria que corona aquesta organització.
Tot i així, a tot el sud, quan els nens negres dormen
somien cartells de "només blancs".
Confiar que les corts eliminaran la desigualtat racial
és una bogeria!
Sr. Randolph, vostè és una llegenda,
però quant a la seva demanda,
la NAACP s'hi nega.
Ara que en Roy ha deixat clara la seva posició,
saps el número del Dr. King que suposadament has perdut?
Doncs troba'l.
"Quan un individu protesta
a una societat que es nega a veure'l digne,
el seu acte de protesta ja el fa digne de per si."
- Per què em cites a mi mateix? - Ets una inspiració.
Una inspiració sense acció no té cap valor.
Qui ho va dir?
Jo, ara mateix.
El Sr. Evers té raó, la teva idea té potencial.
Jo ho hauria dit, però no ho creia correcte.
Donar-me suport era incorrecte, i ajudar a ensorrar-me no?
La marxa és possible sense la NAACP, però no sense el Dr. King.
I el Sr. Wilkins ho sap.
Elias Taylor.
Pensava que volies saber-ho.
Volia saber una cosa, però no això.
Ja m'ho diuen.
"Si vols dir una cosa, fes-ho."
- No ho fa tothom? - No.
La majoria són modestos, prudents, temorosos.
Llavors digues el que penses ara mateix, sense pors ni temors.
La meva dona marxa el dissabte.
El Sr. Wilkins és…
Sr. Rustin, em dic Claudia Taylor.
- Ens hem…? - Fa anys.
Era al Consell polític femení durant el boicot del bus.
El seu discurs em va il·luminar.
Elias.
Us coneixeu?
- D'ara mateix. - D'abans?
Ell s'encarrega de coordinar els actes nacionals i regionals
i substituirà mon pare a l'església.
Tal vocació mereix una recompensa tant terrenal com celestial.
És com caigut del cel.
Però quan arribi el moment, vull un cotxe com el de ma mare.
Espero que ens tornem a veure, potser pel sabbat.
No, jo marxo el dissabte.
Però com m'hauria agradat.
Compte.
Ets el meu ajudant, no la Sra. Rustin.
Si és que encara vols la feina.
El primer cop que vaig anar a casa seva
en Martin tenia armes al sofà i guardes a la porta.
Era lògic, tenint en compte les amenaces contra ell i la seva família.
Vaig parlar-li de la resistència passiva.
Al final les armes van desaparèixer.
El Dr. King va adoptar la postura pacífica gràcies a tu?
A través de Jesucrist, Gandhi, Thoreau…
Confiava en tu.
Sempre li deia el que sabia que era cert.
Disculpi, un vodka amb aigua.
I un Manhattan?
- El segon et canviarà. - Que en siguin tres.
L'home és asmàtic.
Camina i respira amb prou feines,
però quan puja al púlpit saps que la fi del món s'apropa.
- Soc un pecador. - Per dir com et sents?
Per no venerar un home que em va convidar a casa tot i odiar-me.
I jo comparteixo el sentiment.
Que dolent ets. En prendré un altre. En vols un?
Ara vaig.
Això de l'església és cosa teva o ho vol ella?
Sempre he volgut servir el Senyor.
- Tu què ets? - Quàquer.
Els meus pares…
En realitat, els meus avis em van cuidar quan la seva filla,
la meva mare, va tocar el dos.
Llavors,
els rumors del Dr. King i tu…
Una gran mentida
d'Adam Clayton Powell per detenir una protesta planejada.
Va amenaçar que ho diria a la premsa.
Vaig posar en Martin en evidència i vaig dimitir.
Ho va acceptar
i la meva connexió amb el moviment es va tallar.
Més tard, van fer Powell president del Comitè d'Educació i Treball.
No passa res…
aquí…
a aquesta hora.
Ho tens marcat des que neixes.
Creuen que ets poc, llavors has de ser molt.
- Sí. - Has de ser amable, perfecte, educat.
Les asfixiants cadenes de la respectabilitat negra.
Quan li vaig dir a ma àvia que preferia ballar amb nois abans que amb noies,
em va dir: "I què vols que en faci?"
Després va dir: "Suposo que és el que has de fer."
Quan en Martin parla, no es calla res.
Això és el que sent la gent quan l'escolta.
La veritat.
Així que digues,
Elias Taylor,
¿com prediques la salvació
si no la vols per a tu?
¿Com parles de l'amor
si el teu cor i la teva carn no estan connectats?
El Roy va dir:
"Té proves que justifiquin la seva acusació?"
I tu vas treure aquell paperet.
Espero que no pensessis que jo…
Ensenya'm a no tenir por.
Bona nit.
Déu meu.
King no té vergonya.
Com envia aquells nens a manifestar-se a Birmingham?
Un agent utilitza gossos policia i mànegues d'aigua contra innocents
i el primer que se t'acut dir és "King no té vergonya"?
Bayard, no cal que…
Veus això i penses: "Pobres negres del sud."
No pots entendre que el seu poder és immens,
perquè avui han descobert que són més valents del que es pensaven.
- Més valents que tu. - Escolta…
Quedat allà assegut com has fet durant 30 anys,
pensant que estàs disposat a salvar el món,
quan l'únic que busques és la teva seguretat i superioritat.
Ja n'hi ha prou, Bayard.
Increpar en Jim pel seu color de pell…
No l'increpo pel color de la seva pell.
L'increpo per ser un arrogant i un ignorant.
El fet que també sigui blanc és cosa del Senyor.
Cada dia accedim a ignorar les nostres diferències
per poder formar junts un món més humà.
No puc ignorar les meves diferències. El món no em deixa.
I si pogués, tampoc ho faria. Avui no.
Avui no.
Què fas? A on vas?
T'has de quedar perquè et protegeixi del món i de tu mateix.
Ets un home de gran talent i intel·ligència,
però fins que no admetis la ràbia que tens per l'abandonament dels teus pares,
motiu pel qual et vas fer homosexual, per ferir-los a ells i a tu,
mai estaràs complet, ho entens?
Ni com a home ni com a persona que vol salvar el món.
Senyor Muste, ha anat mai a una església negra?
Infinitat de vegades.
Com a quàquer, mai havia vist res igual.
El picament de mans, les cançons, els crits…
Semblava…
una ira exaltada.
Així que en lloc de quedar-me i dir coses de les quals me'n penedeixi,
me'n vaig.
I diumenge…
aniré a missa.
Diuen que el predicador que treballa amb en Roy
és tan bufó que Déu va plorar quan el va fer.
No sé de què ni de qui estàs parlant.
I l'altre? Com es deia?
El blanquet. En Tom.
- És més el teu estil? - M'atrau la bellesa.
Negre, blanc, tant és mentre sigui apassionat i llest.
Per què li importa a tothom què faig i amb qui?
Només vull saber per què vas trigar tant a contestar-me.
Perquè, senyora Baker, sols fer preguntes
que van directes al tema com si res.
- Llavors per què no vas a Atlanta? - Perquè no m'importa.
A més, el Dr. King se les apanya.
Albany, Geòrgia.
- Això és apanyar-se-les? - Qui intenta integrar tota una ciutat?
Han de ser coses més petites. Una barra de bar, un boicot al bus.
Pritchett va arruïnar tots els plans de premsa d'en Martin
i la lluita pels drets civils va desaparèixer del New York Times.
Pensava que no t'importava.
M'importa la causa. I encara més la Coretta i els nens.
- Tu contesta. - Sí?
Ella, encén la tele.
Què? D'acord.
…on manquen solucions legals.
La gent busca una compensació als carrers amb manifestacions i protestes
que creen tensió, instiguen la violència i amenacen la gent.
Afrontem una crisi moral com a país i com a persones.
La setmana vinent demanaré el Congrés que actuï,
que compleixi una promesa que no s'ha acabat de complir
sobre el principi que la raça no té cabuda
a la vida o la llei estatunidenques.
El poder…
Per separat, en Martin i tu esteu bé,
però junts sou imparables.
- Et necessita… - No puc.
…per saber què cal fer ara
i tu el necessites per nacionalitzar la marxa.
I no em posis la teva feina com a excusa.
He dimitit aquesta tarda. O m'he agafat permís laboral, no ho sé.
Ben fet.
Eres un tauró atrapat a una peixera.
Mai m'he cregut la mentida de Powell,
però sí crec que va veure el poder que teníeu tots dos
i que l'amenaçava.
Amenaça tothom.
Però aquest país
ens ha fallat una i una altra vegada.
Així i tot, cada dia el perdonem i lluitem perquè les coses canviïn.
I tu no perdones en Martin perquè et va fallar una vegada?
Aquesta nova generació està ansiosa i enfadada.
Vols que corri la sang?
La sang dels nens?
O els dirigiràs amb Martin cap a la nostra llibertat?
Ves.
Ves a buscar el teu amic.
Escolteu WLAC, a la freqüència 1510, aquí al sud,
amb John R. i el millor soul, a Nashville, Tennessee,
el servei de comunicació de Segurs de Vida i Accidents…
No toquis el negre.
Ves al fons.
Si me'n vaig, aquesta nena no sabrà que això és una injustícia.
No em resisteixo.
No em…
No…
ASSASSINEN EL LÍDER NEGRE MEDGAR EVERS
UN "ACTE BARBÀRIC" HORRORITZA JFK
NOMÉS NEGRES
- Bayard, Déu meu! - Coretta.
Sortosos ulls!
- Quan has arribat? - Fa menys d'una hora.
Que guapo.
- No més que tu. - Queda't a sopar.
Pregunta a l'amo de la casa.
Calla, un amo ha de tenir esclaus i aquí no hi ha ni una cosa ni l'altra.
Vine a veure els nens.
Ho he fet. Mira, ho he fet!
- Calla. - Bé, senyora Coloratura.
Carnegie Hall?
- Tinc uns contactes. - No han passat ni deu minuts.
Vinga.
Molt bé.
Té, el micròfon.
Molt bé. Som-hi.
- Sí! - Va, Bernice.
Gràcies.
Fortissimo! És a dir, molt alt!
Molt bé!
- Bé, oncle Bayard! - Sí, molt bé!
El germà Medgar…
Sense paraules.
Què penses del discurs de Kennedy?
Molt calculat, anava amb compte.
Més tard disparen a Medgar.
La teva marxa és ambiciosa.
Si no demostrem la força de la unió, Kennedy farà el que sempre fan.
Una legislació destinada al fracàs.
Aquest viatge no ha estat fàcil.
Però la promesa del que pot aconseguir aquesta marxa,
el gran impacte que pot tenir, les vides que pot canviar,
els somnis, les visions i els ideals dels predecessors…
Quan ens vam conèixer
vaig trucar a la Coretta i li vaig dir que estaves una mica boig.
Més tard vaig acabar d'entendre
que no era només "una mica".
T'he trobat a faltar.
I jo a tu.
A la tardor els segregacionistes afonaran el projecte de llei, tenim…
Dos mesos per organitzar la major protesta pacífica.
No hi haurà temps per res més.
Com què?
Cedir a les amenaces, els rumors i les mentides
que no trigaran a venir quan anunciem la marxa.
I tot allò que és cert sobre tu?
No puc amagar qui soc.
Però et juro
que no hi haurà…
incidents.
Una demostració èpica a la capital del país,
organitzada en vuit o deu setmanes
sense l'ajuda de la NAACP.
Crec que ens ho passarem bé.
Un cop vas dir:
"Sempre és el moment correcte
per fer el correcte."
Convoquem una marxa no-violenta
i pacífica a Washington.
Sí!
La nostra intenció no és comptar amb cent o milers de persones,
sinó amb centenars de milers.
El Dr. King ha fet pública la marxa
i Wilkins no en pot fer es.
Així que va a per tu.
Germà Rustin!
Cleve! Què fas aquí?
Quan em vaig assabentar del tête-à-tête d'en Roy,
vaig decidir venir i donar suport moral i del que sigui.
Norm, Tom,
ell és Cleve Robinson, líder sindicalista del districte 65.
I el nou president administratiu de la marxa.
I el primer donant.
Sembla que no hagin vist mai uns negres orgullosos.
"Gloriosa serà la batalla quan lluitem per la nostra gent i raça!"
Negres, i Tom, entrem?
Ja sé que un pressupost de 65.000 dòlars sembla molt…
Cap, la gent diu que planegen fer la marxa a l'estiu.
- És massa d'hora. - Els fets de Birmingham…
- Ha assegurat que… - Deixin que parli!
Aprofitem el moment, és l'hora.
- Bayard, crec… - Enteneu…?
Bayard!
Martin.
Tots vam sentir a la televisió que el president
vol enviar un projecte de llei al Congrés.
En la meva opinió,
el projecte només travessarà els segregacionistes
amb un president intel·ligent,
entès en política i apassionat.
Kennedy n'és els dos primers, però no el tercer.
Al menys quant a drets civils.
Per assegurar-nos que no cedeix,
nosaltres no cedirem
amb el nostre compromís cap al país i cap a la raça.
Per això és tan oportú
aquest intent tant improbable i essencial alhora.
- No ho hauria dit millor. - Qui són aquests?
Vosaltres quatre, quedeu-vos.
La resta, sortiu.
Soc el president del comitè administratiu
i, fins ara, l'únic donant de la marxa.
Moltes gràcies. Surt!
Molt bé, esborreu-vos de la història.
- Anem. - No ens feu falta.
Trepa de fills de puta, fatxendes i paràsits!
- Em feu fora? - Cleve!
- Aneu a cagar! - Anem, Cleve.
Ets conscient del que està passant?
Suposo que en Roy ha començat l'atac contra mi.
Ens hem de preguntar
si aquest és l'home que volem veure associat a la marxa.
Lewis i el cap em cobriran.
- Va ser a la Lliga de Joves Comunistes. - La va deixar fa anys.
- Empresonat per no voler militar. - Una acció moral, no poruga.
Tot i així, el Roy seguirà pressionant.
És un objectiu fàcil pels seus hàbits i la seva reputació.
Quan la premsa blanca i els poders ataquin, que ho faran,
tots els que som aquí presents
serem a la línia de foc per culpa seva.
Cap?
Quina data és més estratègica per la marxa?
- Necessitarem vuit setmanes. - Dilluns, 26 d'agost.
Dilluns no, pels protestants, ni divendres, pels jueus.
Perdoni, però què ha passat?
- Han suspès el Bayard com a director. - Fills de puta.
El meu primer mandat ha estat nomenar-lo subdirector
i posar-lo al càrrec.
Com si vols que sigui l'escombriaire.
Ets un negre molt intel·ligent.
Anem per feina, amic.
Anem.
Vinga.
La llum.
Les noves oficines!
El segon pis és inhabitable, farem pinya aquí.
Quin fàstic.
Té, maca.
Per aquí.
- La sala de reunions. - El què?
Rachelle, tu t'encarregues del transport.
De 100.000 persones? No sé conduir.
Norm, aniràs de ciutat en ciutat per recaptar diners i fer propaganda.
Com ho faré?
Comença amb això i aconsegueix-ne més per a una altra ciutat.
El meu despatx.
Al costat de les escales i la porta? Ho veus sensat?
Aquesta dona no necessita presentacions.
Dra. Anna Hedgeman.
La Dra. Hedgeman parlarà amb les organitzacions religioses.
Tom, Eleanore.
- Supervisareu les redaccions. - Sí.
Convideu a una reunió pel 2 de juliol
els líders de les sis grans organitzacions.
Aquells són tan caparruts que no els caben ni els barrets.
Ens calen nombres i recursos.
- Courtney. - Senyor.
Anirem a la capital.
- Tom? - Sí.
Tu dormiràs a la meva altra habitació.
- Vigila que no em descentri. - Ho hem provat, no funciona.
Escolteu!
Quan dema a la nit arribi de la capital
vull que tot això estigui en funcionament.
Et deixa meravellat.
Et fa somniar.
Bayard Rustin, de la Marxa per la Feina i la Llibertat.
Cap Wells.
Sr. Caldwell i oficials Walden, Cowell i Barnes.
- Qui és dels Parcs Nacionals? - Ningú.
Si no m'equivoco, el Mall recau sota la jurisdicció del NPS.
Correcte.
Cap Wells, d'aquí a menys de set setmanes
un gran acte de dos dies…
Un dia, s'ha reduït el temps.
Qui ho diu?
El Sr. Wilkins de la NAACP també creu que hauria de ser així.
Imagino que vostè no treballa amb el Sr. Wilkins.
No, és clar.
Jo tampoc.
No entenc perquè l'ha nombrat.
Sr. Rustin…
El que voldria saber és per qui treballa.
Sr. Rustin, vostè contesta les nostres preguntes, no al revés.
Crec que un intercanvi lliure d'informació i idees és molt millor.
Ho farem quan organitzi l'acte al seu terreny.
Però com és al nostre…
El seu terreny? No és el National Mall o el jardí del país?
- Si insisteix a cridar… - No estic cridant.
Prefereix crear obstacles que trobar solucions.
La gent amb qui havia de parlar
- ni s'ha presentat. - No el podem ajudar amb la seva reunió.
Senyors.
A on van?
No és una reunió, és un acte de desobediència civil
sancionada per la gent més important del país.
I durarà més de dos dies!
…tren de Union Station a Boston…
T'asseguro que des de Tennessee,
quan aquells dos em van destrossar la cara,
no havia patit un menyspreu com aquest.
El seu únic objectiu era que la reunió fracassés estrepitosament.
Han nombrat en Roy.
Sí, però això ve d'encara més amunt.
Com el president i el seu germà fiscal?
O Hoover i l'FBI?
Tots.
Martin?
La Coretta em crida per sopar.
Parlem demà.
Records.
SÍ?
Hola?
Ho sento.
- Tranquil. - Passa.
Estàs sol?
Amb la Mahalia mai ho estic.
Vols una beguda?
- No, millor me'n vaig a dormir. - Espera.
Ja te n'he preparat una.
Bayard.
Bona nit.
Michelle Harwood, digui.
Sí, Michelle Harwood.
Marxa de Washington, Michelle Harwood, digui.
Sí, Michelle Harwood, digui.
Loisville 50?
- Michelle Harwood, digui. - Qui és Michelle Harwood?
Les que organitzem el transport.
Així és més fàcil. Va ser idea de Bayard.
Michelle Harwood, digui.
El president parlava pels descosits.
Si la marxa va malament, el projecte de llei també.
Per què cal una protesta després del seu discurs i la proposta?
Què va dir Roy?
Només assentia.
- Whitney i Jim? - Miraven Martin, que escoltava.
- I el germà del president… - El fiscal general?
…deia que s'havia de cancel·lar tot.
Això va passar al Despatx Oval?
Fa tres dies.
He rebut una carta preocupant del senador Douglas.
Jo una del senador Humphrey.
I jo del senador Hart.
- Sobre què? - Latrines.
- No se n'encarrega el Servei de Parcs? - No.
Per això proposo una coalició dels sindicats.
L'AFL-CIO, el UAW…
Que s'oposen a un acte de dos dies a Washington.
Vostè és a l'AFL.
No sé què en pensa Meany,
però Reuther prefereix un dia i a un altre lloc.
És el que he dit.
Reduïm-la a un dia i descartem la Casa Blanca.
Primer vols acomiadar-me i ara destruir la marxa.
Creus que un dia vaig llevar-me i pensar:
"Fem la marxa més gran del món
i que l'organitzi Rustin, l'excomunista quàquer"?
Doncs no.
Però ens hi vam apuntar i ara no farem enrere.
Si acceptessis l'inevitable ara i no després, obligat per l'economia,
semblaríem forts i units.
D'això se'n diu estratègia.
Pot semblar una rebaixa de tot pel que hem lluitat…
Perquè és exactament això.
Un acte de dos dies deixarà clar que no ens detindrem.
- Deixa que en Roy… - De cap manera.
Bayard, ens tens a mi, al cap, la Dra. Hedgeman i en Jim.
Una aliança complicada, però una aliança.
Si no s'han d'arriscar a ser detinguts a la Casa Blanca
o a dormir a tendes, podré aconseguir més fidels.
- No hi ha pressió? - Ni la Casa Blanca?
- Ni tendes al Mall? - Semblarà un pícnic.
- El primer dia, compartint idees… - Has d'entendre que estem decebuts.
Creieu que vull això? No.
Però necessitem ajuda per reunir 100.000 persones.
I per convèncer els sindicats que paguin, hem de canviar algunes coses.
Si Dorie i Joyce Ladner anessin a Westchester o a Upper East Side,
estic segur que tornarien amb diners per tres busos.
Com vosaltres, Eleanore, Tom, Charlene.
Estem compromesos amb la causa
d'encaminar la trajectòria del país cap a la llibertat.
Això és el que ens juguem.
Res més.
Vull explicar-vos com és créixer a Hattiesburg.
De petita a Mississippí…
Tot i ser la més llesta…
- …estudiava diumenges. - …mai compliries els teus somnis.
- Per la teva aparença. - Pel color de la teva pell.
Tenim un altre bus!
MARXA PER LA LLIBERTAT!
VOLEM DRETS CIVILS!
Mentre els negres no tinguin un sostre i un sou dignes,
el futur de tots els treballadors perilla.
El meu pare va presidir el Sindicat de transportistes al 101.
- Brooklyn! - Brooklyn!
Xapes de la marxa de Washington!
Només 25 centaus, germà. Gràcies!
Per l'emancipació de la nostra raça!
25 centaus.
No us ho perdeu!
Germana, 25 centaus només.
Hem tingut una idea genial.
CONCERT BENÈFIC 23 D'AGOST, 1963
MARXA PER LA FEINA I EL TREBALL
- Cinc mil! - Cinc mil dòlars.
El 28 d'agost Mahalia Jackson cantarà i la llibertat farà goig!
La llibertat no és gratuïta.
Per això no pararem de protestar ni de lluitar.
MARXA DE WASHINGTON PER LA FEINA I LA LLIBERTAT
ESGLÉSIA DE LA REDEMPCIÓ
I el Senyor vol que sapigueu que us estima.
- Gràcies, Senyor. - Sí.
- Ell us abraça… - Sí.
…i els vostres temors desapareixen.
Quan ens toca
ell ens diu…
- Lloat sia! - …"no esteu sols".
- No esteu sols. -Gràcies!
Si abans us sentíeu desesperats…
Sí!
…ara us sentiu forts.
On abans hi havia dubte…
- Amén! Lloat sia! - …ara hi ha valentia i vida.
Perquè ho sabeu.
- Amén! - Ho sabeu!
Ho sabeu!
Vosaltres sabeu,
des del fons del vostre cor,
que sou fills de Déu,
que teniu dret a estimar i a ésser estimats.
- Sí! - Diguem tots "amén".
Amén!
Amén i amén!
- Tom! - Què?
La Dra. Anna m'ha manat escriure les invitacions a la marxa,
però escric fatal.
I vull parlar amb l'agent Johnson dels Guardians de Nova York.
I a més de l'FBI que hi ha aparcat a fora,
compte amb el que dius per telèfon, crec que tots els Kennedy ens escolten.
No us pareu. Vinga, a dins.
Va.
A dins.
Vinga.
Rustin.
T'esperava a fora.
Quan ha arribat la policia
han tancat les cortines i els han envoltat.
Què hi fa la premsa?
A vegades la policia l'avisa quan fan batudes.
Jo tinc muller.
Pares, germans, una congregació que m'espera…
I si hagués entrat? Quasi ho faig.
On eres?
Feia tard, gràcies a Déu.
Potser és un avís.
La meva àvia em va dir que només m'ajuntés
amb qui tenia tant per perdre com jo.
Anirem amb més compte.
Me n'he d'anar.
Elias.
Quants Guardians hi ha?
- Mil cent agents negres de Nova York. - Només confio en vosaltres.
Haureu de ser tots a la capital, però sense armes.
Encara que em semblés una bona idea,
segons la llei de Nova York hem de dur les armes tot el dia.
Llavors haurem de canviar la llei.
Gràcies per venir.
Avui, des del Senat,
el senador Strom Thurmon ha fet les següents afirmacions.
Ja parlarem.
Les aliances infames del Sr. King amb comunistes i agitadors
han estat un gran secret…
Eleanore.
- …fins ara. - Truca a Wagner.
El Sr. Bayard Rustin no és només el conseller més proper del Sr. King,
és també un comunista.
Que un partit comunista organitzi aquesta marxa…
Tom, prepara tres comunicats de premsa
que mostrin el nostre enuig
i qüestionin la salut mental del senador de Carolina del Sud.
Com es deia la reportera del Washington Post?
-McNair? -Susanna McBee?
- El Sr. King. - Sí, l'agafaré al despatx.
Si pregunten, només parlaré amb ella.
I que el batlle Wagner em truqui.
Per sort, l'odi que et té en Roy
ha quedat eclipsat per la ràbia d'Strom Thurmond.
Així que de moment estem bé.
Gràcies, amic.
Primer comunicat de premsa.
Fa anys, quan era a Pasadena
fent discursos per la Associació de Reconciliació…
Aquest és el despatx del famós Bayard Rustin?
Faré els altres dos.
- He estat pensant. - En què?
Allò de la teva àvia.
"Ajunta't només amb aquells
amb tant per perdre…"
Qui podria ser aquella persona?
Tu què creus?
Després parla de la teva dedicació per la justícia i la pau
i diu que ets heroic.
Visca!
Ja, prou. No us passeu.
Ahir a la nit pensava en la marxa.
Hem de deixar fullets a les cabines de peatge
perquè qui vingui en cotxe sàpiga on anar.
Ja passa de la una.
És d'hora.
Bona nit a tothom.
Marxeu, va.
- Blyden. - Sr. Rustin.
He estat perseguint l'alcalde amb un projecte.
Ja m'ha donat llum verda. Comencem la setmana vinent.
Anem al segon pis.
Jo no obeeixo cap negre llepaculs de merda.
Creieu que sou la conya marinera amb la placa.
Quants negres han mort per culpa d'aquesta placa?
Bé.
Molt bé, respiri.
Quan vegin un agressor,
moguin-se com una sola persona.
Si volem una societat pacífica,
no podem aconseguir-la amb violència.
Deixaran les armes a casa.
Duran braçals identificadors blancs, gorres blanques i xiulets.
És responsabilitat vostra
crear un ambient de pau perquè tothom us vegi i us imiti.
Déu us empari.
-Ben fet. -Molt bé.
Ha estat…
Gràcies.
- Elias Taylor, de la NAACP. - Gràcies.
- Ben fet.
- Molt bé. - Cuideu-vos.
Gràcies. Elias Taylor.
Cançons isabelines i espirituals negres. Cantaves?
A dues cançons toco el llaüt.
És clar que no n'hi ha com tu a Alabama.
Ni a enlloc.
- Mare meva, no, no puc. - Sí.
Tom!
Tom es queda aquí per la marxa.
- No eres amb…? - Al final no.
- Segur que estàs… - Estic bé.
- Elias, estàs casat, no? - Tom.
Tu vas anar a Howard. Certs negres passen per blancs.
- Tu com ho vas fer? - Elias.
Quan tenia 16 anys, vaig convidar un negre a sopar.
El meu pare no volia que "aquell nen" segués a taula.
I allà es va acabar.
L'amistat?
La família.
Vaig marxar i visc sol des de llavors.
Al lloc d'on jo vinc, et quedes amb la família
passi el que passi.
Elias.
Ell m'importa.
Qui no t'importa?
Segur que hi ha algun estudiant de doctorat
o un activista acabat de graduar.
Per què no els portes al bar de la 8a Avinguda
i els enlluernes amb històries de Gandhi i de King?
Quan sigui convenient…
No, quan els seus sentiments siguin inconvenients,
els canvies per un altre.
Però és que aquest cop t'has enamorat
d'algú que és obvi que no et pot correspondre.
I mentrestant, jo he estat…
Jo…
Més cadires, que tot l'equip vingui aquí.
- I els telèfons? - Ho vull ja!
Bayard.
El convidat d'en Roy.
Què tramen?
Ara ho veurem.
Amb els tres líders religiosos i el Sr. Reuther del UAW,
els Sis Grans ara són els Deu Grans.
Atès que és probable que aquesta sigui una de les últimes reunions…
Tinc una pregunta pel subdirector.
Com deia, és probable que..
Vostè estima la seva feina i la marxa?
De tot cor.
¿I si, hipotèticament parlant,
a la seva gran organització hi hagués una persona
la presència de la qual
fos perillosa i nociva per la causa que estima?
Algú amb unes antigues afiliacions, polítiques i demés,
i amb unes idees i un instint
que la gent amb poder podria utilitzar per fer mal
no només a la marxa.
Els actes venjatius de la gent al poder
podria fer descarrilar la lluita per la justícia racial
durant deu o quinze anys.
Mantindria la persona en el seu càrrec?
¿O el seu sentit del deute com a guardià de la causa
l'obligaria a fer-la fora?
Hipotèticament parlant…
La faria fora.
Tret que la persona en qüestió fos jo.
Julia i Janifer Rustin em van ensenyar a ser humil.
Donat que ningú més va ser criat… Blyden, ets quàquer?
- No. - Que parlin ells.
Norm, quantes infermeries tenim assegurades?
Vint-i-dues, la majoria d'infermers són negres.
- Aigua? - Sis tancs de 5.000 litres d'aigua.
Prou perquè les 27 fonts portàtils funcionin tot el dia.
Transport?
En total hem llogat 2.220 autobusos.
Onze de Carolina del Nord i set de Mississippí.
- I l'església del reverend Powell? - Cinc.
Podria continuar, però… Joyce?
Quaranta trens.
I, gràcies a l'UAW,
sis vols faran arribar treballadors de Chicago, Grand Rapids, Flint, Detroid,
Syracuse, Rochester i Nova York.
I, a petició del Sr. Rustin,
el batlle ha implementat al metro l'horari d'hora punta a les 5 del matí
perquè els passatgers arribin al bus de les 6.
- Qui són els Guardians? - Policies negres de Nova York.
Quants hi seran vigilant que la marxa sigui segura i pacífica?
Més de mil.
- Latrines? - Dues-centes noranta-dues.
I en avió vindran també famosos com Harry Belafonte, Marlon Brando,
James Baldwin, Charlton Heston…
Moisès.
Diahann Carroll, Lena Home, Burt Lancaster…
I encara més.
Hem aconseguit tot això en set setmanes.
I per això mai em faria fora a mi mateix.
Exacte!
Bé.
Com s'aconsegueix tant en tan poc temps?
Treballant 12 o 15 hores cada dia i amb l'ajuda de Bayard.
Cap, Dra. Hedgeman, ¿alguna vegada us ha passat
que no us podeu treure una paraula del cap?
Ara què?
Mentre Bayard i les Rustinettes feien la funció,
la paraula que no em marxava del cap era "Pasadena".
- Martin, hi ha anat? - Què te a veure?
- I vostè, subdirector?
Ha estat a Pasadena?
No ho recorda?
Jo hi estat fa poc.
- On carai he deixat allò? - N'estic farta.
Farta!
Quan miro aquest programa,
no veig el nom de cap dona.
Ni Ella Baker, ni Diane Nash,
ni Dorothy Height, ni Gloria Richardson.
Myrlie Evers, Rosa Parks…
Res de res.
Si no recordo malament,
al principi es va decidir que només parlarien
els caps de les organitzacions involucrades.
- On és el meu nom? - No tots són polítics.
Escolta, jo soc més que un polític.
Si passes per la Setena Avinguda,
pares qualsevol i dius el meu nom…
Dra. Hedgeman, ¿li sembla bé
que ens tornem a reunir quan trobem una solució?
A veure, el que volia dir és que…
Ets un convidat, no pots interrompre sempre…
Algú pot mirar si a la guantera…?
- Adam! - Seràs el rei negre del sud, però…
Congressista Powell!
Deixi-ho estar!
Ajornem la reunió.
Molts ànims.
Hola, Sr. FBI.
- Digui al Sr. Hoover… - Sr. Rustin.
Qui és?
Claudia.
La muller d'Elias.
Sí.
Com va tot?
Gràcies per preguntar.
Tinc una bona notícia.
Mon pare ha decidit
donar pas oficialment al meu marit a l'església.
Em sembla…
meravellós.
M'alegra que ho pensi.
Si us plau, digui-li al meu marit
que és hora de tornar a casa,
al camí que el nostre Senyor mana.
Sra. Taylor…
Moltes gràcies pel seu temps,
la gran quantitat de temps que ha passat amb Elias.
Però se li ha acabat.
Claudia…
Vostè creu en les possibilitats d'Elias.
Jo conec les seves limitacions.
Cap Wells.
Sr. Rustin.
El meu soci us entrega un mapa
que indica on són els serveis clau.
Fonts, punt d'objectes perduts…
Em plau informar-los
que vindran més de mil agents de Nova York.
Hem ensenyat als Guardians
les pràctiques de la resistència passiva
i, per tant, aniran desarmats.
Per primer cop des de la llei seca, les tavernes tancaran tot el dia.
S'han cancel·lat totes les cirurgies electives
i es demana a les dones que no surtin de casa.
I això per què?
¿Perquè un grup de persones amb el meu color de pell
vindrà a la ciutat?
L'altre dia a la televisió
vaig veure vàndals blancs atacant negres a un bar
i un agent blanc manant que mullessin els nens.
Però culpar tothom per les accions d'uns quants seria injust.
De fet, d'això en diuen ser racista.
Crec que vosaltres sou els enginyers que vaig demanar.
Exacte.
El dia de la marxa es mobilitzaran la policia de la capital,
500 agents de reserva, 2.500 guardes nacionals
4.000 soldats
i, per ordre del Pentàgon, 19.000 tropes.
Espero que no s'avorreixin, perquè aquí no ens faran falta.
I qui parli amb el Sr. Hoover
digui-li que el 28 d'agost
negres, blancs, joves, vells, rics, obrers, pobres…
baixaran a Washington
i no ho podrà evitar.
Vull un sistema de so amb què una persona
es pugui escoltar fins allà al fons.
Perquè el so transforma un grup en audiència.
I quan les nostres heroïnes s'aixequin,
el cap informarà el món sobre les seves notables fetes.
- Elles no parlaran. - Que escriguin les presentacions.
Perdoni, Sr. Randolph, però les hauria de presentar una dona.
I no puc recomanar-li ningú,
perquè moltes dones m'han informat que no participaran a la marxa.
És una llàstima.
El que és una llàstima
són les circumstàncies que les han fet decidir-ho.
Bayard, què diuen a Washington?
Necessitem uns 20.000 dòlars pel sistema de so.
I els números?
- Rachelle? - Calculem unes 88.000.
Si ens falta només una persona per arribar a 100.000…
Per cert, aquests dies
Powell m'ha estat insistint que vol parlar a la marxa.
Sabeu per què?
La tieta Bess farà un dinar.
- La tieta Bess? - Ningú té una tieta Bess.
Tieta Wilhelmina, tieta Clarissa, tieta…
Jo sí que tinc una tieta Bess!
Ja hi ha vint confirmats.
Sabent que els cosins i els veïns trucaran a més gent,
val més que la tieta cuini per 50 com a mínim.
Subdirector, val més que cuini per 200.00 persones.
S'ho dic per endavant.
Molt bé.
Cartes de vot.
No m'agrada que haguem d'estar demanant.
"Juro solemnement comprometre'm a la lluita pels drets civils."
"I poso el meu cor, ment i cos,
inequívocament i sense negar-me al sacrifici personal,
per aconseguir la pau social a través de la justícia social."
"Compartiré el motiu de la marxa amb els meus amics i veïns
i els encomanaré el mateix compromís i el mateix esforç."
"Marxaré i escriuré cartes."
"Em manifestaré i votaré."
"Treballaré perquè la meva veu i la dels meus germans
se senti ben alta i clara des de cada racó d'aquesta terra."
Claudia…
El seu pare es jubila i em deixa l'església a mi.
Em va trucar.
I et va dir que està embarassada?
Elias.
Potser penses que estàs matant una part del teu ser,
però no és cert.
L'estàs matant tot sencer.
Estic casat,
a punt de ser pare i vostè, senyor,
està malalt, deixi de perseguir-me.
Em va fer entendre que no havíeu parlat.
Has vingut aquí a la nit? O als banys de Morris?
Qui t'ha vist?
L'equip antivicis? L'FBI? Tenen fotos?
Perquè el desig de la carn contraria l'esperit
i el de l'esperit contraria la carn.
El desig de la carn contraria l'esperit
i el de l'esperit…
Per allunyar-te del que més desitges.
L'organitzador de la futura desgràcia,
a qui diuen "home", Bayard Rustin,
no només és comunista,
també és un pervertit.
Tinc el seu registre de detenció de Pasadena
del gener de 1953.
El Sr. Rustin és culpable de conductes obscenes amb dos homes.
És un delinqüent homosex…
El Consell d'Esglésies prepararà 80.000 capses amb entrepans.
- Correcte? - Sí.
Sí, de cacauet i melmelada.
Hem estat parlant i…
No l'agafis.
- Qui? - Les noies.
Seria millor entrepans de formatge.
No, cacauet i melmelada.
No l'agafis.
Quina és la paraula que no he parat de repetir?
- Eleanore? - Detalls.
Estarem a més de 25 graus.
El formatge es fa malbé. Ho hauríeu de saber.
Ho hauries d'haver sabut.
Bayard…
Ets dels més intel·ligents que conec.
Explica'm per què,
amb el que queda per fer,
em torno a veure forçat a justificar la meva existència.
A tots ens han ensenyat amb enginy i crueltat
que som inadequats, incomplets.
I el més fàcil per no sentir-se insuficient
és trobar algú considerat inferior.
Inferior perquè és més pobre o més fosc que nosaltres,
o perquè estimen algú
a qui les esglésies i les lleis prohibeixen estimar.
Quan ens diem aquestes mentides,
quan les vivim i ens les creiem,
com els nostres opressors, ens oprimim nosaltres mateixos.
A Strom Thurman i Hoover no els importo una merda.
El que volen de veritat és impedir que ens ajuntem tots
i que demanem que el país canviï.
Esperen que dimiteixi?
Alguns sí.
Llavors m'hauran d'acomiadar,
perquè no dimitiré.
El dia que vaig néixer negre,
també vaig néixer homosexual.
O creuen en la llibertat i la justícia per tothom
o no hi creuen.
Michelle Harwood, digui.
- Michelle Harwood. - Sí.
Em pot dir el seu nom i cognom?
Sí, Michelle Harwood.
Sí, soc Michelle.
Biloxi, un altre bus.
Quaranta-set, Chattanooga.
Eleanore, tinc més números.
- Alguna altra pregunta? - Passi pel peatge.
Just abans del camí de Washington i Virgínia…
Així vestiràs quan m'executin?
El vel és a la tintoreria.
Has estat esperant que t'oferís una cosa que no puc donar encara.
Potser quan sigui vell
i haguem guanyat les lluites,
em permetré enamorar-me.
Però fins llavors, vull que sàpigues que ets la meva família.
Sense secrets,
sense vergonya,
només amor.
Em sap greu que hi hagi homes que es recolzen en la moralitat cristiana
per violar les concepcions més bàsiques de la decència humana
i perseguir altres homes.
El Sr. Rustin és una de les persones més morals
i més decents que he conegut mai.
Està tan compromès amb la democràcia del país
com qualsevol polític electe
i lluita per protegir els drets de tothom,
fins i tot els d'aquells que utilitzen el seu poder
per negar-li els seus.
M'enorgulleix que siguem amics.
No imagino ningú millor per guiar-nos fins a Washington.
No.
- De pressa. - Vinga.
Sr. Rustin!
Blyden.
- A on? A la dreta? - Sí.
Jesús va caminar la vall solitària.
L'havia de caminar ell sol.
Senyor, reso perquè vinguin avui.
Deixa-ho allà.
Això va allà.
VOLEM QUE S'ACABI LA DISCRIMINACIÓ JA!
Gràcies per venir. Agafi això i vagi per allà.
Agafeu-ne més.
Signem les cartes de vot i les tornem.
- Sr. Rustin. - Sr. Rustin, esperi.
- Són les 7:45. - On és la gent?
- Va dir 100.000 persones. - N'hi ha 75 com a molt.
Alabama, Wisconsin, Nevada, Union Station. Crec que arribaran cap a les 10.
Eleanore?
Sí, a les 10.
Provant, provant. U, dos, tres.
Quanta gent!
Llibertat ja!
- Sí, exacte. - Al·leluia!
Escolteu…
Llibertat, llibertat.
Llibertat, llibertat, llibertat.
Amén!
Al·leluia!
Lloat sia Déu!
Sí! Amén!
Amén, Mahalia!
Quan ens escoltin des de tots els pobles i poblats,
des de tots els estats i ciutats,
estarem més a prop del dia
en què tots els fills de Déu,
negres i blancs,
jueus i gentils, protestants i catòlics,
ens agafarem de les mans
i cantarem l'antic espiritual negre:
"Lliures per fi! Lliures per fi!"
"Gràcies a Déu, som lliures per fi!"
Bayard.
- Anna. - Sr. Randolph.
Quan era petita,
el meu pare em preguntava cada nit:
"Has ajudat algú avui?"
I estic segura que a tu també t'ho deien.
Però, nen, avui…
Avui…
Cap!
El president ha convidat els Deu Grans al Despatx Oval.
Això és el que volia sentir.
Felicitats.
Bayard hauria de venir.
Fa unes setmanes vaig dir que estaria encantat de ser l'escombraire
si ens en sortíem.
Rustin, vals moltíssim més que un escombriaire.
Quina vergonya.
La meva àvia em va ensenyar que ningú val menys
per guanyar-se la vida recollint brossa.
Bona tarda. Com està?
Li importa?
Gràcies.
250.000 persones van anar a la Marxa de Washington.
És la protesta pacífica més gran fins el moment.
Nou mesos més tard, la Llei de Drets Civils
que prohibia la discriminació per raça, color, sexe, religió o nacionalitat
es va aprovar al Congrés.
El 1977 Bayard es va enamorar de Walter Naegle.
Van viure junts fins que Bayard va morir el 1987.
Cinquanta anys després de la Marxa,
Bayard Rustin va rebre pòstumament la Medalla Presidencial de la Llibertat.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll