Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NEJVYŠŠÍ SOUD USA ROZHODL, ŽE SEGREGACE JE PROTIÚSTAVNÍ.
I PŘESTO…
Musí se to změnit, a to hned.
Proto pořádáme protest na Národním sjezdu Demokratické strany.
A republikáni jsou lepší?
Máme v plánu postavit se jim taky.
Chcete, abych vedl 5 000 černochů do Los Angeles
a narušil sjezd demokratů?
Promiňte, to nejsem váš člověk.
Kdo ti řekl, že nejsi náš člověk?
Nebyl jsi náš člověk,
když jsi velel bojkotu autobusů v Montgomery
nebo výmluvně řečnil po útoku na tvůj dům?
Příhodně zapomínáš, že jsem i pastor v Ebenezeru.
Když tě C.L. poprvé slyšel, volal mi a řekl:
„Bayarde, tam se děje kouzlo.“
Víš, co viděl? Hvězdu.
A když ta hvězda začne zářit jasněji než ostatní,
včetně nejmocnějších černošských vůdců, kteří ji předešli,
udělají vše, co zmůžou,
aby zhasli tvé světlo a usadili tě, kam podle nich patříš.
Paní Ello Bakerová, volají mi spousty
významných lidí z hnutí, kteří ty protesty považují za nerozumné.
Lidí, s nimiž mě pojí silná spřízněnost.
To přestane platit, když odsud odejdete.
Příteli, dělá mi nesmírnou radost sledovat tě, jak stoupáš.
Musíš nás dovést do Los Angeles,
kde dáme energicky vědět Kennedymu a celé Demokratické straně,
že pokud se nezastanou našich lidí,
nepostaví se proti segregaci, naši je nebudou volit.
- Slyšte! - Ano!
Udělej to, Martine.
Chop se své moci.
S potěšením oznamuji,
že můj přítel, dr. Martin Luther King, se k nám připojí v Los Angeles.
- Ano! - Ano!
Tady mají nejlepší kukuřičnou kaši.
Jestli jsi zapomněl, jsem z Georgie. Moje matka byla…
Ochutnej ji.
- Jak se má moje milovaná Coretta? - Fajn.
- A děti? - Chybíš jim.
Pořád se ptají: „Jak se má strejda Bayard?
Kde je strejda Bayard?“
A ta samozvaná černošská šlechta z NAACP?
Roy.
Powell.
Těším se, až uslyším, co řeknou k našemu plánu s LA.
Můj sjezd, moje strana.
Patnáct let bojuju proti dixiekratům v Kongresu,
rvu se za všechno od zrušení daně z hlavy
po právo chcát na hajzlech v Kongresu.
Jak se opovažuje něco chystat za mými zády?
Kdyby vás King oslovil, kývl byste?
Ani nápad. Ať se ten bojovný hajzlík drží na jihu, kam patří.
V tom má prsty Rustin.
Od bojkotu autobusů Kinga přesvědčuje, že je spasitel.
K čertu s Bayardem Rustinem.
Jeho opičárny jsou pravý opak toho,
jak se mění politika a zákony.
Nemluvě o tom, o čem se nemluví.
Ne.
Říkám, řekni to.
Řekni to, povídám, a řekni to nahlas.
Poslouchej mě.
Dnes zavolám do kanceláře milého pana reverenda.
Jestli tu pitomost neodvolají,
svět se dozví pravdu o Martinu Lutheru Kingovi a jeho královně.
A tím vážně nemyslím Corettu.
Kongresman Powell toho pro Harlem udělal hrozně moc.
Skoro tolik, co udělal pro sebe.
Ale tohle je nestydatá lež a on to ví.
Musím to říct Martinovi. Musím…
Moc dobře vím,
že Martin je tvůj šéf i přítel.
Ale nejdřív mě nech promluvit s Bayardem,
protože z tohohle bude mít duši zkroušenou!
Já a Martin?
To snad ne.
Bratři, to ano.
Navíc není můj typ.
Vyhrožují, že to dají do bílých novin…
Předáku, vy tomu říkáte problém, já tomu říkám příležitost.
V reakci na Powellovo neuvážlivé obvinění napíšu rezignační dopis.
Až to Martin odmítne, přinutíme ho vidět,
kdo mu přeje dobré, a kdo ne.
Kde bereš tu jistotu?
Protože Martina znám, pane.
- Bayarde? - Pane.
- Možná Martina znáš, ale ne… - Bude to dobré.
Předpokládal jsem, že tu budeme jen my dva.
ŘEDITELSTVÍ NAACP
Děkujeme ti za mnoho let služby.
OSVOBOZENÍ – NEEXISTUJE CESTA K MÍRU MÍR JE CESTA
ZAKAŽTE BOMBU
Liga odpíračů války.
BAYARDE, MŮŽEŠ MI ZAVOLAT? ELLA BAKEROVÁ
BAYARDE, STAV SE RACHELLE
UKONČETE SEGREGACI!
Pardon.
- Ahoj, bratře! - Blydene.
- Ahoj! - Ahoj!
- Jak je? - Jak se máš? Sekne ti to.
Jo.
To mě zabije, slečno Claudie.
Bože. Jen se tu protáhnu.
Až znovu pojedu na jih,
budu mít zbraň v ruce a bratra Malcolma v srdci.
To jo.
Ahoj! Jak se máš?
Bayarde.
„Dnes vidím teprv pravou krásu samu.“
Mluvíš s vodkou, nebo se mnou?
Chápu, že proběhl nějaký protest?
Trochu se to zvrtlo, tak jsme všechny pozvali sem.
NAACP!
- Jo! - Hezky.
Zajímavost o slečně Elle Bakerové,
rané hvězdě SNCC.
Je to Al Capone, co se týče karet.
Tonk, licitovaný whist, prší.
Jste úžasná a vůbec netušíte, kdo jsem.
A vy víte, co já vím?
Led.
Kdo to je?
Dveře zabarikádované…
proříznuté pneumatiky.
Nebylo úniku.
Dovnitř házeli zápalné bomby.
Lidi začali křičet.
Konečně jsem venku. Ležím na zemi.
Nějakej běloch…
popadl trubku
a mlátil mě…
znovu a znovu.
Je mi to líto.
Na to ti sereme. Tu trubku beztak držel nějakej tvůj strejda nebo bratranec.
- Jsem z Brooklynu. - Slyšíte ty kecy?
- Nemám bratrance v Alabamě. - Kecy bílýho kluka.
Tom je jiný.
Vsadím se, že tihle dva se účastní
nenásilnýho jamboree Martina-de-Lawda.
Tak si zahrajeme. Já budu ten vidlák.
Zmlátím tě tak, že tvoje tělo začne křičet.
Zmlátím tě, jako oni zmlátili Tyrona.
Zmlátím tě, až budeš volat mámu.
Hej, dost!
Já jsem hlásal pasivní odpor dřív, než ses narodil.
- Uhoď mě. - Já se umím bránit sám.
Pacifista je proti používání násilí, ale musí být připraven ho přijímat.
Ale miř na levou.
Tu pravou už si vzal do práce policajt v roce 1942.
Symetrie.
Prej když King řekl, abys šel,
stáhnul jsi ocas mezi nohy a odcupital.
Jsi odkecanej.
Je pátek večer. Už mi nadávali hůř.
Tak co budeš dělat?
Nastavit tvář jako boxovací pytel tomu borci nestačilo?
Mluvím o tom večírku.
Večírek jsou předkrmy, smích, mambo pro milovníky latiny na hi-fi.
Dneska se málem strhla rvačka. Dřív to tak nebývalo.
Teď je to tak pořád. SNCC, CORE, děcka z NAACP,
všichni se pereme kvůli programu, sloganům a písničkám.
- Víš, kdo vyhrává? - Brzy to zjistím.
Bull Connor v Birminghamu, Strom Thurmond na půdě Senátu.
Zatímco my všichni chňapeme, vrčíme a požíráme se zaživa.
Co budeš dělat?
Já už práci mám.
S Mustem tu a tam spolupracujeme od…
Nesnáší tě, protože máš všechno, co mu chybí.
Šarm, vášeň, puls.
Nenaučil ses, že není moudré mluvit o tom, co neznáš.
Přiznej, že tě pořád zlobí,
co se stalo mezi tebou a Kingem,
a hodí se ti každá výmluva
včetně práce, kterou nesnášíš, abys utekl od věci, kterou miluješ?
Něčemu rozumíš, ale všemu ne.
Můžu mít názor.
Jde-li o můj život a minulost, zvlášť ve spojitosti s Martinem,
mám právo říct „Dost“!
Pokud vím, tohle je nelegální.
Pokud vím, my dva taky.
Dostal jsem nápad.
Chceš být zase můj asistent?
No jasně.
Podej mi složku Randolph/Truman 1948. Tamhle z kufru.
Před 30 lety šel Gándhí k moři,
nabral hrst soli
a inspiroval hnutí, které zničilo impérium.
Nadešel čas, abychom udělali totéž.
Uspořádáme největší mírový protest
v dějinách tohoto národa.
Jak velký?
Sto tisíc lidí.
Mluví vážně?
Masivní dvoudenní demonstraci
s energií, která zavře Bílý dům a Capitol Hill.
Složenou z pokojných výtržníků, jako jste vy,
a s myšlenkou tak odvážnou, tak inspirující,
že se pro její uskutečnění musí všechny skupiny semknout a sjednotit.
Tak mluvte, křičte, převezměte velení!
Co zaplavit kanceláře všech členů sněmovny a Senátu
delegáty církve, odborů, občanských práv?
- A… - A?
V počtu, že se zákonodárná moc zhroutí.
Napiš to na zeď.
Ne. Nejde vyškolit tolik efektivních lobbistů…
Ne. Nezabíjej impuls, ještě než se zrodí.
Co kdyby tam přišli voliči jednotlivých států
a odmítli odejít, dokud je nevyslechnou?
Tomu říkám spolupráce.
- Napiš to na zeď. - Proč nespolupracuješ jako Norm?
Já… Mlč.
- Někdo včera nepřišel domů. - Mlč.
Rachelle? Kolik těl je potřeba k obklopení Bílého domu?
Kolik?
Myslela jsem, že je to vtip.
- Vážně to mám zjistit? - Jo!
Protože druhý den obklopíme Bílý dům…
Nakresli tam Bílý dům.
…a zazpíváme prezidentovi.
Nenechám se prezidentem odradit.
A všichni.
Odradit.
Nenechám se prezidentem odradit.
- Já totiž… - Půjdu dál.
Budu mluvit dál.
Všichni.
Půjdu do země svobodné.
A co spaní? Ve Washingtonu není moc černošských hotelů.
A co stany? Víte, jako…
Moře stanů, dost velkých a výrazných, aby sjednotily celé hnutí.
Dej to sem.
A u Lincolnova památníku pódium,
kde promluví hlavy občanskoprávních organizací.
Proč jen hlavy?
Víc!
Ještě jsme neskončili.
Můžeme toho hodně udělat.
- Shánět podpisy. Oslovíme… - Jo.
To je dobrý začátek.
Musíme to zorganizovat tak, abychom všichni mohli…
STANOVIT JASNÉ POŽADAVKY!
ZAPLAVIT ZÁKONODÁRNÉ ÚŘADY!
V roce 1941 jste svolali velký pochod
proti diskriminaci v obranném průmyslu, pak jste couvli.
Ne, Roosevelt se podvolil našim požadavkům.
Stejně jako Truman v roce 1948.
Výkonné nařízení 9981,
konec segregace v ozbrojených silách.
Přišel čas na další.
Ne, Bayarde.
Zvládnu všechnu tu práci.
Zorganizuju to zdola, sjednotím mládež.
Ale když přijde na starou gardu…
- Roy. - Hlavně Roy.
…mají mě za vyvrhele.
Potřebuju vás.
Bayarde, nemůžu.
Jestli Lucille vydrží do dalšího léta…
Na její počest budeme spolupracovat jako vždycky.
Dělat práci, kterou jste dělali spolu.
Ať Roy řekne nebo udělá cokoli, chovej se slušně.
Já s Royem problém nemám. Roy má problém se mnou.
Ale z úcty k vám a naší věci
budu sedět v koutě a usmívat se.
Po dni, kdy zaplaví hlavní město a obklopí Bílý dům,
aby se prezident Spojených států nemohl dostat domů ani ven,
se naši neohrožení demonstranti stáhnou do stanů,
které pokryjí National Mall.
Předáku, to plánujete organizovat sám?
Všichni víme, že takovou akci může zorganizovat jen jeden člověk.
Bayard.
Měl jsem dojem, že oddaně sloužíš…
totiž zachraňuješ bělochy před bombou.
Jdu, kde jsem třeba.
Pokud mě paměť neklame, je to váš třetí pokus.
- Neřekl „pokus“. - Prosím?
„Pokus“ je stěží slovo, kterým bych popsal činy člověka,
který je sám zodpovědný za zapojení ozbrojených sil
a obranného průmyslu.
- Royi. - Ano, Medgare.
Většina našich v Mississippi
nikdy nebyla mimo své rodné město.
Takže příležitost pochodovat s lidmi odevšad…
Tady to je.
…jim pomůže zjistit nejen to, že nejsou sami…
Chápe to.
…ale že vedou boj mnohem větší, než se jim kdy zdálo.
Díky, bratře Eversi.
- Jak velký dav si představujete? - Sto tisíc lidí.
Ne. To nejde.
Pane Wilkinsi, to je nepraktické.
Tady Elias je z Alabamy, terénní organizátor.
Možná svá tvrzení doložíš fakty?
Předchozí demonstrace v D.C.
V roce 1913 tam bylo 8 000 sufražetek,
v roce 1926 25 000 členů Ku Klux Klanu
a v roce 1932 tam na 42 000 veteránů zaútočili slzným plynem a tanky.
- Kdo vedl útok? - Armáda.
- A rasa veteránů? - Bílá.
Bílí kluci.
Mladý muži, vaše fakta jsou správná. Ale váš smysl pro historii ne.
Těch 42 000 mužů pochodovalo na Washington, protože byla deprese.
A když dosloužili vlasti,
zůstali bez práce, bez domova a bez obživy pro rodinu.
A když vyšli do ulic a byli rozprášeni,
celý svět toho byl svědkem.
Gándhí srazil na kolena impérium…
Řekne mu prosím někdo, že tady nejsme v Indii?
NAACP desítky let bojuje zákonnou cestou,
a vy teď navrhujete, aby do Washingtonu vtrhlo 100 000 černochů.
- Mluvil jsi o tom s Martinem? - Ztratil jsem jeho číslo a on moje.
Doktor King, který moje číslo neztratil,
pochopil, že masové lobbování je čiré šílenství.
Brown vs. školní rada je klenot téhle organizace,
a přesto po celém jihu, když černošské děti usínají,
zjevují se jim místo snů nápisy „pouze pro bílé".
Spoléhat na to, že soudy vymýtí rasovou nespravedlnost,
je šílenství!
Pane Randolphe, jste veliký muž,
ale v této věci
NAACP říká ne.
Teď, když Roy jasně vyjádřil své stanovisko,
to číslo na dr. Kinga, které jsi údajně ztratil?
Jdi ho najít.
„Protestuje-li jedinec proti společnosti, která odmítá uznat jeho důstojnost,
jeho akt protestu mu dodává důstojnost.“
- Proč mi citujete má vlastní slova? - Jste inspirace.
Inspirace nepodložená činy ztrácí veškerou hodnotu.
To řekl kdo?
Já, právě teď.
Souhlasím s panem Eversem. Váš nápad má potenciál.
Byl bych se ozval, ale myslím, že mi to nepřísluší.
Nepříslušelo vám vyjádřit podporu, ale shodit ze stolu to můžete?
Váš pochod je možný bez NAACP, ale ne bez dr. Kinga.
A pan Wilkins to ví.
Elias Taylor.
Asi jste se chtěl právě zeptat.
Chtěl jsem se zeptat, ale ne na tohle.
Varovali mě.
Cokoli chcete říct, řekněte to.
- Nedělá to každý? - Ne.
Ne, lidé jsou většinou pokorní, opatrní, bojí se.
Řekněte, co máte právě na mysli. Bez opatrnosti, beze strachu.
Moje žena je v sobotu večer ve městě.
Tady pan Wilkins je…
Pane Rustine. Claudia Taylorová.
- My se… - Před lety.
Dobrovolničila jsem v Ženské politické radě při bojkotu autobusů.
Promluvil jste a můj duch se vznesl.
Eliasi.
Seznámili jste se?
- Právě teď. - Dřív?
Pan Wilkins pověřil Eliase koordinací vedení s regionálními pobočkami,
než převezme kostel mého táty.
Takové povolání přináší velké odměny světské i nebeské.
Opravdu nebeské povolání.
Ale až táta řekne ano, očekávám Lincolna, v jakém jezdí máma.
Doufám, že se brzy zase uvidíme, možná na bohoslužbě.
Bohužel ne. Odjíždím v sobotu.
Ale nebylo by to krásné?
Buď opatrný.
Dělej mi asistenta, ne paní Rustinovou. Tedy pokud tu práci pořád chceš.
Když mě poprvé pozvali k Martinovi domů,
pod pohovkou byly zbraně, na verandě stráže.
Pochopitelně, vzhledem k výhrůžkám jemu a jeho rodině.
Začal jsem s ním mluvit o pasivním odporu.
Postupem času ty zbraně zmizely.
Takže ten postoj k nenásilí převzal dr. King od vás?
Prostřednictvím Ježíše Krista, Gándhího, Thoreaua.
Takže vám věřil.
Vždycky jsem mu říkal jen pravdu.
Promiňte. Vodku s vodou.
A co třeba Manhattan?
- Po dvou budete jiný člověk. - Tak to mi dejte tři.
Ten chlap je astmatik.
Sotva chodí a dýchá,
ale jen dojde k pultíku, máte pocit, že konec světa je na spadnutí.
- Shořím v pekle. - Za vylité srdce?
Že nectím muže, který mě přijal ve svém domě a z duše mě nenávidí.
A já k němu cítím to samé.
Jsi špatný. Jsi dobrý. Ještě jeden. Chcete taky?
Hned to bude.
Takže kostel,
váš sen, nebo její?
Vždycky jsem chtěl sloužit Pánu.
- Vy jste byl vychován jako… - Kvaker.
Moji rodiče…
No, prarodiče mě vychovali poté, co jejich dcera,
moje matka, vzala roha.
Takže ty zvěsti o vás a dr. Kingovi…
Ošklivá lež,
kterou vypustil Adam Clayton Powell, aby zastavil plánovaný protest.
Vyhrožoval, že se o svou lež podělí s novináři.
Zatlačil jsem na Martina a podal rezignaci.
On ji přijal,
čímž fakticky ukončil mé spojení s hnutím.
Zanedlouho jmenovali reverenda Powella předsedou výboru pro vzdělávání a práci.
Nemusíš se bát…
tady…
v tuto hodinu.
Máš to v sobě od narození.
Myslí si, že jsi horší, tak musíš být lepší.
- Ano. - Buď okouzlující, dokonalý, zdvořilý.
Dusivé řetězy černošské váženosti.
Když jsem babi Rustinové řekl, že radši tančím s klukama, odpověděla:
„A co já s tím?“
A pak řekla: „Tak to asi máš tak nastavený.“
Když Martin mluví, nic ho nezadrží.
To lidi cítí, když ho slyší.
Pravdu.
Takže mi řekni,
Eliasi Taylore,
jak můžeš kázat o spasení,
když se nechceš zachránit?
Jak můžeš mluvit o lásce,
když máš srdce odtržené od těla?
A když Roy řekl:
„Eliasi, můžeš své tvrzení doložit?“
a tys vytáhl ten cár papíru,
doufám, že sis nemyslel, že já…
Nauč mě, jak se nebát.
Dobrou noc.
Bože, ne.
Hanba reverendu Kingovi. Poslat ty ubohé děti do ulic Birminghamu?
Muž v uniformě vypustí útočné psy, stříká nevinné požární hadicí,
a první, co ti vylítne z pusy,
je „hanba reverendu Kingovi“?
Bayarde, není důvod…
Vidíš to a pomyslíš si: „Chudáci černoši na jihu“,
a nechápeš, že mají obrovskou sílu,
protože dnes v sobě objevili statečnost, o které nevěděli.
- A kterou ty nepoznáš. - Bayarde…
Sedíš za tím stolem už víc než 30 let
a namlouváš si, že jsi odhodlaný zachránit svět,
když jediné, na čem ti záleží, je tvé vlastní bezpečí a nadřazenost.
Bayarde, dost.
Navážet se do Jima kvůli barvě jeho kůže…
Nenavážím se do Jima kvůli barvě jeho kůže.
Navážím se do něj, protože je arogantní a neinformovaný.
To, že je k tomu náhodou ještě běloch,
je mezi ním a Pánem.
Každý den se dobrovolně vzdáváme toho, co nás odlišuje,
abychom společně tvořili lidštější svět.
Nemůžu se vzdát svých rozdílů. Svět mi to nedovolí.
A i kdybych mohl, tak bych nechtěl. Ne dnes.
Ne dnes.
Co to děláš? Kam jdeš?
Bayarde, musíš zůstat tady, kde tě chráním
před světem i před tebou samým.
Jsi muž výjimečných schopností a bystrého intelektu,
ale dokud si nepřipustíš, že se hněváš, protože tě rodiče opustili,
pročež ses stal homosexuálem, abys ublížil jim i sobě,
nikdy nebudeš úplně v pořádku, slyšíš mě?
Ani jako muž, ani jako člověk odhodlaný zachraňovat svět.
Pane Muste, byl jste někdy v černošském kostele?
Nesčetněkrát.
Jako kvaker jsem nikdy nic takového neviděl.
Tleskání, zpěv, křik.
Bylo to jako…
uchvácený vztek.
Takže místo toho, abych tu stál a řekl něco, čeho bych mohl litovat,
radši odejdu.
A tuto neděli…
půjdu do kostela.
Ten nový mladý kazatel, co pracuje pro Roye?
Prý je tak dobrý, že Pán plakal, když ho stvořil.
Netuším, na co nebo na koho narážíš.
A co ten druhý? Jak se jmenuje? Ten bledý. Tom.
- Ten se ti zamlouvá víc? - Přitahuje mě krása.
Černá, bílá, neurčitá. Pokud jsou vášniví a chytří.
Proč jsou všichni tak posedlí tím, co dělám a s kým?
Jen mě zajímá, proč ti trvalo tak dlouho se mi ozvat.
Protože, milá slečno Bakerová, mezi řečí kladeš otázky,
které se zařezávají do nitra duše.
- Proč nejsi v autobusu do Atlanty? - Protože je mi to jedno.
A navíc si dr. King vede výborně.
Albany, Georgia.
- Tomu říkáš dobrý výkon? - Kdo se snaží integrovat celé město?
Musíš se zaměřit na jedno. Protesty v bistrech, bojkot autobusů.
Šerif Pritchett zmařil každý jeho mediálně atraktivní krok.
Proto boj za občanská práva zmizel z přední stránky New York Times.
Myslela jsem, že ti to je jedno.
Jasně, že mi na tom záleží. A na Corettě a dětech ještě víc.
- Zvedni telefon. - Ano?
Ello, pusť televizi.
Cože? Dobře.
…kde neexistuje zákonná ochrana.
Náprava se hledá v ulicích, na demonstracích a protestech,
které vytvářejí napětí, vyhrožují násilím
a ohrožují životy.
Čelíme proto morální krizi jako země i jako národ.
Příští týden požádám Kongres Spojených států, aby jednal.
Aby se zavázal, což v tomto století dosud neudělal,
že prosadí zákon, aby rozdělování podle ras nemělo místo
v americkém životě ani právu.
Federální…
Ty a Martin jste každý sám dobří,
ale spolu jste oheň.
- Potřebuje, abys mu… - Nemůžu.
…pomohl rozhodnout, co dál,
a ty potřebuješ, aby myšlenku pochodu prosadil všude.
A neopovažuj se mi vymlouvat na práci.
Odpoledne jsem dal výpověď nebo si vzal volno nebo co vlastně.
Dobře.
Žralok uvězněný ve sklenici.
Ani na vteřinu jsem nevěřila Powellově lži,
ale věřím, že viděl sílu, kterou s Martinem máte,
a cítil se ohrožený.
Ohrožuje je všechny.
Ale tahle země
nás zas a znovu nechává na holičkách.
A přesto jí každý den odpouštíme tím, že bojujeme za nápravu.
A přesto nedokážeš odpustit Martinovi, že tě jednou zklamal?
Tahle nová generace je neklidná a rozzlobená.
Má se ten hněv změnit v krev?
Krev našich dětí?
Nebo ho s Martinem zkrotíš a využiješ pro získání svobody?
Běž.
Získej zpět svého přítele.
Frekvence 1510 tady na jihu v Dixie.
John R., stanice soulu WLAC, Nashville, Tennessee,
rozhlasová služba společnosti Life and Casualty Insurance Company.
Nesahej na toho negra.
Jdi dozadu.
Jestli se pohnu, to dítě se nikdy nedozví, že se tu děje nespravedlnost.
Nebráním se.
Nebrá…
Já…
VRAŽDA ČERNOŠSKÉHO VŮDCE MEDGAR EVERS ZAVRAŽDĚN
JFK ZDĚŠEN „BARBARSKÝM ČINEM“
JEN PRO BAREVNÉ
- Bayarde. Propána! - Coretto.
Na mou duši!
- Kdy jsi přijel do města? - Před hodinou.
Ukaž se mi.
- Ty se mi ukaž. - Musíš zůstat na večeři.
Radši se zeptej pána domu.
Mlč. Nemůžeš být pánem bez otroků,
a v tomto domě žádní nejsou.
Musíš vidět děti.
Dokázala jsem to, hele!
- Mlč. - Takže, madam Koloraturo.
Carnegie Hall?
- Znám pár lidí, co znají pár lidí. - Nejsi tu ani deset minut.
Moje malé světýlko,
chci, aby svítilo.
Moje malé světýlko,
chci, aby svítilo.
Moje malé světýlko,
chci, aby svítilo.
Svítilo,
svítilo,
svítilo.
Pojďte.
- Kamkoli půjdu… - Půjdu.
…chci, aby svítilo.
Kamkoli půjdu…
Dobře.
…chci, aby svítilo.
Tvůj mikrofon. Tady máš.
Kamkoli půjdu,
chci, aby svítilo.
Svítilo.
- Tak dál. - Ježíš je to světýlko.
Ježíš je to světýlko,
chci, aby svítilo.
Ježíš je to světýlko,
chci, aby svítilo.
- Jo! - Bernice.
Ježíš je to světýlko…
Děkuju.
…chci, aby svítilo.
Svítilo,
svítilo.
Fortissimo! To znamená nahlas!
Svítilo.
Bravo!
- Bravo, strejdo Bayarde! - Jo!
Takže… Bratr Medgar.
Nevýslovné.
Co Kennedyho proslov?
Vykalkulovaný, opatrný.
Za pár hodin Medgara zastřelili.
Tvůj pochod je ambiciózní.
Pokud neprokážeme sílu v jednotě, Kennedy udělá to, co dělali vždycky.
Bude prosazovat zákony předurčené k neúspěchu.
Nebylo snadné za tebou přijet.
Ale příslib toho, čím by se ten pochod mohl stát,
jak monumentální dopad by mohl mít, kolik životů by změnil.
Sny, vize a nenaplněné touhy našich předků…
Když jsme se seznámili,
volal jsem Corrie
a řekl jí, že ten Rustin je trochu na hlavu.
Až později jsem plně pochopil,
že „trochu“ je velký eufemismus.
Chyběl jsi mi, příteli.
Ty mně taky.
Na podzim dixiekrati začnou kuchat Kennedyho zákon, takže máme…
Dva měsíce na organizaci největšího pokojného protestu všech dob.
A nebude čas na nic jiného.
Například?
Podlehnout vydírání, narážkám a lžím,
které určitě přijdou, jestli a až pochod oznámíme.
A co věci, které jsou pravdivé o tobě?
To, co vidíš, nemůžu utajit.
Ale…
Přísahám ti,
že nebudou žádné…
incidenty.
Velkolepá demonstrace v hlavním městě naší země,
zorganizovaná za osm až deset týdnů
bez pomoci NAACP.
To zní jako parádní jízda.
Jednou jsi řekl,
že je vždycky správný čas
dělat správné věci.
Vyzýváme k nenásilnému,
mírovému pochodu na Washington.
Jo!
Chceme tam jít ne po stovkách nebo tisících,
ale po statisících.
Když dr. King pochod veřejně podpořil,
pan Wilkins na něj nemůže útočit.
Takže půjde po tobě.
Bratře Rustine!
Cleve! Co tady děláš?
Když jsem slyšel, že si s tebou chce Roy promluvit,
rozhodl jsem se přijít a poskytnout ti podporu, morální i jinou.
Norme, Tome,
seznamte se s Clevem Robinsonem, odborovým předákem okrsku 65.
A nově jmenovaným předsedou správního výboru pochodu.
A naším prvním dárcem.
Člověk by si myslel, že ještě nikdy neviděli hrdé černochy.
„Slavná bude bitva, až nadejde čas,
kde se utkáme za svůj lid a svou rasu!“
Černí pánové a Tome, půjdeme?
Chápu, že rozpočet 65 000 dolarů se může zdát veliký…
Předáku, prý plánujete uspořádat pochod už letos v létě?
- To je brzy. - Dokud je hrůza z Birminghamu čerstvá…
- Bayard mě ujistil… - Nechte ho mluvit!
Musíme to využít. Teď je vhodný čas.
- Jestli můžu. - Chápete…
Bayarde!
Martine.
Všichni jsme slyšeli, jak prezident oznámil v televizi,
že hodlá poslat do Kongresu návrh zákona.
Osobně odhaduji,
že protlačit návrh přes jižanské stoupence segregace
dokáže jen prezident s inteligencí,
politickým důvtipem a zápalem.
Kennedy má inteligenci i důvtip, ale ne zápal.
Ne, pokud jde o občanská práva.
Abychom měli jistotu, že nepoleví,
my nesmíme polevit ve své oddanosti zemi a rase.
To je důvod načasování
tohoto velmi nepravděpodobného, ale velmi důležitého snažení.
- Neřekl bych to líp… - Kdo jsou ti lidé?
Ty, ty, ty, ty, zůstaňte.
Všichni ostatní, ven.
Jsem předseda správního výboru
a zatím jediný sponzor pochodu.
Moc si toho vážím. Ven.
Prosím. Vymažte se z historie.
- Pojď. - Radši bych to dělal bez vás.
Vy hnusné pijavice, umíte se jen předvádět!
- Mě vyhodíte? - Cleve!
- Běžte do prdele! - Cleve.
Uvědomuješ si, co se teď děje?
Předpokládám, že Roy proti mně začíná brojit.
Musíme se ptát,
chceme, aby se tento muž stal tváří pochodu na Washington?
- John Lewis a předák mě budou bránit. - Byl v Lize mladých komunistů.
Opustil je už před lety.
- Uvězněn za odmítnutí narukovat. - Morální rozhodnutí, ne zbabělé.
I tak bude Roy dál tlačit.
Jeho svérázné chování a pověst z něj dělají snadný terč.
A až bílý tisk a mocní zacílí,
což se stane,
každý, kdo sedí u tohoto stolu,
se kvůli němu octne pod palbou.
Předáku?
Jaké datum je strategicky vhodné pro pochod?
- Potřebujeme aspoň osm týdnů. - Pondělí 26. srpna.
Pondělky se nehodí protestantům, pátky židovským přátelům.
Promiňte, pane, co se tam stalo?
- Odvolali Bayarda z funkce ředitele. - Hajzl.
Mým prvním úkolem bylo jmenovat ho zástupcem ředitele
a dát mu volnou ruku.
Můžete mi říkat třeba sběrač odpadků, to je fuk.
Jste velmi chytrý černoch.
Do práce, příteli.
Tak pojďte.
Pojďte.
Světla.
Naše nové kanceláře!
Třetí patro je neobyvatelné, takže se budeme mačkat tady.
Je tu špína.
Tak prosím.
Tady.
- Naše zasedačka. - Zasedačka?
Rachelle, ty budeš mít na starosti dopravu.
Pro 100 000 lidí? Neumím ani řídit.
Norme, ty budeš jezdit od města k městu, shánět peníze a šířit informace.
A můj rozpočet?
Za tohle dojedeš do prvního města, kde seženeš peníze na cestu dál.
Moje kancelář.
Poblíž schodů a vstupních dveří? Je to moudré?
Chci přivítat ženu, kterou nemusím představovat.
Dr. Anna Hedgemanová.
Dr. Hedgemanová se nabídla, že bude jednat s náboženskými organizacemi.
Tome, Eleanore.
- Vy se postaráte o písemnosti. - Jo.
Nejdřív pozvání na schůzku 2. července
s vůdci Velké šestky organizací za občanská práva.
Všechny ty nafoukané pány ve významných funkcích.
Potřebujeme jejich lidi a zdroje.
- Courtney? - Ano, pane.
Pojedeš se mnou do D.C.
- Tome? - Jo.
Místo ve městě zůstaň v mém volném pokoji.
- Ať se soustředím a vyhnu se problémům. - To nám nefunguje.
Všichni.
Než se zítra v noci vrátím z D.C.,
tahle skládka musí být funkční.
Člověk se neubrání úžasu.
Člověku se chce věřit.
Bayard Rustin, Pochod na Washington za práci a svobodu.
Náčelník Wells.
Pan Caldwell, zástupci Walden, Cowell a Barnes.
- Kdo je za Správu Národních parků? - Nikdo.
Pokud se nepletu, Mall spadá pod jejich jurisdikci.
Přesně tak.
Náčelníku Wellsi, za necelých sedm týdnů tu bude velkolepá dvoudenní akce…
Jednodenní. Už to není dvoudenní akce.
Říká kdo?
Pan Wilkins z NAACP si také myslí, že by to mělo být jednodenní.
Předpokládám, že nepracujete pro pana Wilkinse.
Ne, nepracuji.
Já taky ne, takže nechápu, proč jste zmínil jeho jméno.
Pane Rustine…
Ale rád bych věděl, pro koho pracujete.
Bude vhodné, když vy budete odpovídat na naše otázky, ne naopak.
Podle mě bude vhodnější svobodná výměna informací a myšlenek.
Až budete pořádáte akci u vás, zkusíme to.
Ale vaše setkání bude u nás…
U vás? Ne na National Mall, předzahrádce Ameriky…
- Budete-li zvyšovat hlas… - Nezvyšuju hlas.
Spíš se snažíte stavět zátarasy než hledat řešení…
Člověk, s nímž jsem potřeboval jednat, se ani nenamáhal přijít.
Nemůžeme podpořit vaše shromáždění. Pánové.
Kam jdete?
Pane, to není shromáždění. Je to akt občanské neposlušnosti,
schválený těmi nejvýznačnějšími mozky v zemi.
A bude trvat dva dny!
…odjíždí z nádraží Union Station do Bostonu…
Říkám ti, Martine, od Tennessee,
kdy mi ti dva policajti chtěli předělat ksicht,
jsem nezažil tak nepokrytý projev neúcty.
Měli jediný cíl, zajistit, aby to setkání byl drtivý neúspěch.
Říkáš, že zmínil Roye.
Jo. Ale bylo jasné, že to přišlo z vyšších míst.
Od prezidenta Kennedyho a jeho bratra ministra?
Nebo od Hoovera a FBI?
Od nich všech.
Martine?
Corrie mě volá k večeři.
Promluvíme si zítra.
Obejmi ji za mě.
Haló?
Promiň.
Promiň. Pojď dál.
Jsi sám?
Nikdy, když je tu Mahalia.
Drink?
- Ne, asi bych měl jít spát. - Ale ne.
Stejně jsem ti nalil.
Bayarde…
Dobrou noc.
Tady Michelle Harwoodová.
Pochod na Washington, Michelle Harwoodová. Prosím?
Ano. Tady Michelle Harwoodová.
Louisville 50?
- Michelle Harwoodová. - Kdo je Michelle Harwoodová?
Všichni z dopravy jsou Michelle Harwoodová.
Je to tak jednodušší. Bayardův nápad.
Tady Michelle Harwoodová.
Prezident pořád mluvil, hlavně o sobě.
Když se pochod zvrtne, návrh zákona půjde ke dnu.
A proč protestovat v Bílém domě, zvlášť po jeho projevu a návrhu zákona?
Jak zareagoval Roy?
Hlavně přikyvoval.
- Whitney a Jim? - Sledovali Martina, který poslouchal.
- Prezidentův bratr… - Ministr spravedlnosti?
Pořád říkal, že to máme zrušit, celé to odvolat.
A to se stalo v Oválné pracovně?
Před třemi dny.
Dostal jsem znepokojivý dopis od senátora Douglase.
Já taky, od senátora Humphreyho.
Já od senátora Harta.
- Ohledně? - Latrín.
- Nepomáhá nám Správa národních parků? - Ne.
Proto navrhuji pochod z koalice s odbory.
AFL-CIO, UAW…
Oba svazy jsou proti dvoudenní akci…
Jste v radě AFL.
U Meanyho si nejsem jistý,
ale Reuther dává přednost jednodennímu pochodu
- bez Bílého domu. - Ano.
Omezit to na jeden den a Bílý dům shodit ze stolu.
Chtěl jsi mě vyhodit. Teď chceš, aby vše krachlo.
Myslíš, že jsem se jednou probudil a řekl si:
„Uspořádejme největší pochod
a pověřme tím bývalého komunistu, kvakera Rustina?“
Ne, to se nestalo.
Ale jakmile jsme s tím začali, nemůžeme přestat.
Kdybys uznal nevyhnutelné teď,
a ne později, až dojdou finance,
působilo by to jako projev síly a jednoty.
Říká se tomu strategické jednání.
Jistě ti to připadá jako oslabování našeho boje…
Protože to je přesně ono.
Dvoudenní akce dá jasně najevo, že necouvneme a neustoupíme.
- Když Royovi ustoupíš… - Ani nápad.
Bayarde, máš předáka, máš mě, dr. Hedgemanovou a Jima.
Nestabilní, ale přesto spojenectví.
Nemusím-li žádat účastníky, aby se dali zatknout v Bílém domě
nebo nedej bože spali ve stanech, přesvědčím víc kongregací.
- Nelobbujeme v Kongresu? - Nejdeme na Bílý dům?
- Ani stany na Mallu? - Dělají z toho piknik.
Ten první den, sdílení nápadů, psaní na zeď…
Musíte pochopit naše zklamání.
Chci to snad? Nechci.
Ale má-li přijít 100 000 lidí, potřebujeme pomoc.
A abychom získali odbory a jejich peníze, musíme udělat změny.
Kdyby Dorie a Joyce jely do Westchesteru
či na Upper East Side,
vrátily by se s penězi ne na jeden autobus, ale na tři.
Tak jako ty, Eleanore, Tome, Charlene.
Nasazujeme síly,
abychom změnili trajektorii této země ke svobodě.
O to jde.
O nic menšího.
Chci vám říct, jaké to bylo, vyrůstat v Hattiesburgu.
Jako dívka v Mississippi…
Mohli jste být sebechytřejší…
…nezmeškat nedělní školu.
…říkali, že se tvé sny nikdy nesplní.
- Kvůli tomu, jak vypadáš. - Kvůli barvě tvé kůže.
Máme další autobus!
POCHODUJTE ZA SVOBODU!
OBČANSKÁ PRÁVA!
Dokud budou černí dělníci špatně ubytováni a nedostatečně placeni,
bude osud všech dělníků v nebezpečí.
Můj otec byl předák odborů Transportation Workers Local 101.
- Brooklyn! - Brooklyn!
Placky „Pochod na Washington“!
Čtvrťák, bratře. Jen čtvrťák. Čtvrťák… Díky!
Za emancipaci naší rasy!
Čtvrťák. Buďte u toho!
Sestro, jen čtvrťák. Čtvrťák.
Dostaly jsme fantastický nápad.
HVĚZDNÁ BENEFIČNÍ SHOW 23. SRPNA 1963
POCHOD NA WASHINGTON ZA PRÁCI A SVOBODU
- Pět tisíc! - Pět tisíc dolarů.
28. srpna zazpívá Mahalia Jackson a svoboda zazáří.
Svoboda nikdy nebyla zadarmo.
Budeme dál pochodovat a bojovat a nezastavíme se.
POCHOD NA WASHINGTON ZA PRÁCI A SVOBODU
SVATÁ CÍRKEV VYKOUPENÍ
Pán chce, abyste věděli, že jste milovaní.
- Ano. Díky Bohu. - Ano.
Přivine vás do náruče
a váš strach začne mizet.
Jeho dotek je způsob, jak říct…
Chvála Bohu!
…že nejste sami.
- Nejste sami. - Díky!
Kde jste kdysi cítili beznaděj…
Ano!
…teď cítíte sílu.
Kde kdysi byla pochybnost…
- Amen! Chvalme Pána! - …teď cítíte odvahu a život.
Protože to víte.
- Amen! - Vy to víte!
Víte to!
Víte to,
celým srdcem víte,
že jste děti Boží.
Že máte právo milovat a být milováni.
- Ano! - Ať shromáždění řekne amen.
Amen!
Amen a amen!
- Tome! - Jo?
Na stole je pozvánka na pochod, napsaná pro dr. Annu.
Mám hrozný pravopis.
A ať za mnou přijde strážník Johnson z newyorské policie.
A kromě toho, že před domem parkuje FBI, dej si pozor, co říkáš do telefonu.
Mám pocit, že nás odposlouchává celý Kennedyho klan.
Nezastavujte se. Běžte. Všichni běžte.
Pohyb.
Nastupte.
Běžte.
Pane Rustine?
Čekal jsem na vás venku.
Když se objevili policajti,
zatáhli závěsy a obklíčili je jako psi.
Proč ty foťáky?
Policie občas upozorní tisk, kdy bude razie.
Mám ženu.
Rodiče, šest sourozenců, mám převzít kongregaci.
Co kdybych šel dovnitř? Skoro jsem to udělal.
Kde jste byl?
Opozdil jsem se, díky Bohu.
Je to Boží varování.
Babi Rustinová mi jednou řekla, že se mám stýkat
jen s těmi, kdo mají co ztratit jako já.
Budeme opatrnější.
Musím jít. Já…
Eliasi.
Kolik je strážců?
Tisíc sto černošských policistů z New Yorku.
Jen vám v policii věřím.
Potřebuju vás všechny v D.C., ale vaše zbraně musí zůstat doma.
I kdybych to měl za dobrý nápad, což nemám,
newyorský zákon vyžaduje, abychom nosili zbraně 24 hodin denně.
Pak ten zákon asi budeme muset změnit.
Moc děkuju, že jste přišel.
Zprávy ze Senátu.
Senátor Strom Thurmond vznesl následující obvinění.
Ozveme se.
Nechvalně známé spojenectví pana Kinga s komunisty a agitátory
bylo pečlivě tajeno.
Eleanore.
- Až doteď. - Zavolej starostovi.
Pan Bayard Rustin, více než nejbližší poradce pana Kinga,
je také komunista.
Tento pochod organizuje komunistická strana…
Tome, potřebujeme tři tiskové zprávy,
od čistě nasraných po ty zpochybňující duševní zdraví
ne tak milovaného senátora z Jižní Karolíny.
Jak se jmenuje ta reportérka z Washington Post?
- McNairová? - Susanna McBeeová?
- Bayarde, dr. King. - Vezmu si to u sebe.
Nebudu mluvit s nikým od tisku kromě ní.
A ať mi zavolá starosta Wagner.
Naštěstí je Royovo nepřátelství vůči tobě
zastíněno nefalšovanou nenávistí ke Stromovi Thurmondovi.
Zatím jsme v bezpečí, příteli.
Díky, příteli.
Tisková zpráva číslo jedna.
Před lety, když jsem v Pasadeně
psal proslovy pro Společenstvo usmíření…
Je tohle kancelář slavného Bayarda Rustina?
Dopíšu ty další dvě.
- Přemýšlel jsem. - O čem?
Co řekla babi Rustinová.
„Stýkej se jen s někým,
kdo má co ztratit.“
A kdo by to mohl být?
Kdo myslíš?
Dále mluví o tvé oddanosti spravedlnosti a míru
a nazývá tě hrdinou.
Jo!
Stačilo. Odneste to všechno.
Včera večer jsem přemýšlel o pochodu…
Musíme tam mít mýtnice s letáčky,
aby ti, co přijedou auty, věděli, kam mají v D.C. dojet.
Je těsně po jedné.
Brzy.
Dobrou noc všem.
Tak jděte.
- Blydene. - Pane Rustine.
Honím starostu kvůli jednomu projektu.
Dnes mi zavolal a řekl ano. Takže od příštího týdne…
Pojďte za mnou do třetího patra.
Nebudu přijímat rozkazy od žádnýho strýčka Toma.
Jste důležitý jak hovno, že máte ten odznak.
Kolik černochů kvůli tomu odznaku umřelo?
Dobře.
Dobře, dýchejte.
Když vidí agresora,
musí jít jako jeden, pracovat jako jeden.
Toužíme-li po společnosti míru,
pak takové společnosti nemůžeme dosáhnout násilím.
Zbraně necháte doma.
Budete nosit bílé identifikační pásky, bílý klobouk a píšťalku.
Je vaším úkolem
vytvořit atmosféru míru,
kterou všichni uvidí a budou ji následovat.
Bůh vám žehnej.
- Dobrá práce. - Dobře.
Tak…
Děkujeme.
- Můj přítel Elias Taylor z NAACP. - Děkuji.
- Díky. - Dobrá práce.
- Výborně. - Opatrujte se.
Děkuju. Elias Taylor.
Alžbětinské písně a černošské spirituály.
- Tys zpíval? - A ve dvou písních hrál na loutnu.
Lidi jako ty v Alabamě nerostou na stromech.
Ani jinde.
- Bože, ne. Ne, já… - Ano.
Nikdy se mi nesnilo,
že taková nebeská radost
vstoupí do mého…
Tome!
Tom tu bydlí až do pochodu.
- Byli jste s Eleanore… - Zrušeno.
- Určitě jsi… - Ne, to nevadí.
- Eliasi, prý jsi ženatý. - Tome…
Máš Howardovu univerzitu. Černé někdy považují za bílé.
- Tys to měl naopak. - Prosím!
Když mi bylo 16, přivedl jsem domů černého kamaráda.
Táta řekl, že nedovolí, aby „ten kluk“ seděl u jeho stolu.
Tak jsem s tím skoncoval.
S přítelem?
S rodinou.
Odstěhoval jsem se a zůstal sám.
Tam, odkud pocházím, se držíme rodiny…
za každou cenu.
Eliasi.
Záleží mi na něm.
Na kom ti nezáleží?
Určitě je tu nějaký student z Kolumbijský
nebo mladý aktivista z Fisku.
Co kdybys je oba vzal do toho baru na Osmé Avenue
a pobavil je historkami o Gándhím a Kingovi?
A až to bude vhodné… Promiň. Až ti jejich city začnou být nepohodlné,
sáhneš po někom dalším.
Ale tentokrát dáváš srdce někomu,
kdo ti zjevně není schopen dát to svoje.
A já jsem celou tu dobu…
Já…
Víc židlí. Potřebujeme tady celý tým.
- Ale co telefony? - Hned!
Bayarde.
Dorazil Royův host.
Co mají za lubem?
To brzy zjistíme.
Se třemi novými náboženskými vůdci a panem Reutherem z UAW
je teď z Velké šestky Velká desítka.
Vzhledem k tomu, že tohle asi je jedna z posledních schůzek před pochodem…
Pane Randolphe, mám otázku na zástupce ředitele.
Jak jsem říkal, tohle je asi…
Pane Rustine, máte rád svou práci, ten pochod?
Z celého srdce.
Co kdyby, čistě hypoteticky,
byl s touhle skvělou organizací, již jste vytvořil, spojen někdo,
jehož pouhá přítomnost
by byla nebezpečná a škodlivá pro věc, již milujete?
Někdo, jehož minulé vztahy, politické i jiné,
spolu s jeho výstředností a stylem,
by mocní mohli zneužít nejen k zásadní diskreditaci pochodu,
ale také ke skutkům pomsty,
což by snadno vrhlo boj za rasovou spravedlnost v této zemi
o dobrých deset, 15 let zpět.
Nechal byste toho člověka na jeho místě?
Nebo by vám váš smysl pro povinnost jako zastánce věci
velel poslat ho/ji, aby šel/šla svou cestou?
Čistě hypoteticky…
poslal bych je pryč.
Ledaže bych ten dotyčný byl náhodou já.
Prarodiče Rustinovi mě vychovali k pokoře a skromnosti.
Protože nikdo v týmu nebyl vychován… Blydene, jsi kvaker?
- Ne. - Promluví oni.
Norme, kolik máme stanic první pomoci?
Dvacet dva, vedených týmy černošských zdravotníků.
- Voda? - Šest nádrží na vodu po 1500 galonech.
Zajistí, aby 27 přenosných pítek fungovalo celý den.
Doprava?
Celkem máme 2 220 pronajatých autobusů.
CORE Severní Karolína 11. SNCC Mississippi sedm.
- A kostel reverenda Powella? - Najali jich pět.
Můžu pokračovat dál, ale – Joyce?
Čtyřicet vlaků svobody.
A díky UAW šest charterových letů
s pracovníky z Chicaga, Grand Rapids, Flintu, Detroitu,
Syracuse, Rochesteru a New Yorku.
Na žádost pana Rustina
starosta schválil pátou hodinu ranní jako čas špičky v metru,
aby cestující stihli odjezd autobusů v 6 hodin.
Kdo jsou Strážci?
Bratrský řád černošské policie v New Yorku.
Kolik jich bude ve Washingtonu dohlížet na bezpečí a klidný průběh?
Více než tisíc.
- Latríny? - Dvě stě devadesát dva.
A pronajaté letadlo celebrit
včetně Harryho Belafonteho, Marlona Branda,
Jamese Baldwina, Charltona Hestona…
Mojžíše.
Diahann Carroll, Sammy Davis Jr., Lena Horne a Burt Lancaster
se také zúčastní.
Tohle všechno jsme dokázali za sedm týdnů.
A proto bych sám sebe nikdy neposlal pryč.
Jo!
Ano.
Jak se toho dá tolik stihnout za tak krátkou dobu?
Tím, že jsme pracovali až 15 hodin denně. A díky Bayardovi.
Předáku, dr. Hedgemanová, uvízlo vám někdy v hlavě slovo,
které jste nemohli setřást?
Co teď?
Zatímco Bayard a spol. předváděli své číslo,
nemohl jsem setřást jedno slovo. Pasadena.
- Martine, byls tam? - Jak to souvisí?
A co vy, zástupce ředitele?
Byl jste někdy v Pasadeně?
Nevzpomínáte si?
Náhodou mám…
- Kam jsem to dal? Měl jsem to. - Tak dost.
Dost.
Dívám se na ten program
a nevidím jediné ženské jméno.
Ani Ella Bakerová nebo Diane Nashová,
ani Dorothy Heightová nebo Gloria Richardsonová.
Myrlie Eversová, Rosa Parksová.
Ne, ne, ne.
Opravte mě, jestli se pletu, ale už se rozhodlo,
že budou mluvit jen lídři zúčastněných organizací.
- Kde je moje jméno? - To platí i pro politiky.
Jsem víc než jen politik.
Běžte na 7. Avenue a 125. ulici
a zmiňte jméno Adam Clayton Powell…
Doktorko Hedgemanová, můžu navrhnout,
že se znovu sejdeme, až se najde řešení?
Dobře. Teď zpátky k tomu, co jsem chtěl…
Jste tady host. Nemůžete pořád…
Může se jít někdo podívat do přihrádky…
- Adame! - Na jihu jsi možná velký boss…
Kongresmane Powelle!
My už jsme dál!
Schůzka skončila.
Věř dál, dítě.
Dobrý večer, agente.
- Řekněte panu Hooverovi… - Pane Rustine.
Kdo je to?
Claudia.
Eliasova žena.
Ano.
Jak se máte?
Děkuji za optání.
Mám dobrou zprávu.
Můj otec se rozhodl
oficiálně předat svou kongregaci mému manželovi.
To je…
opravdu báječné.
Těší mě, že to tak vnímáte.
Buďte prosím tak laskav a vyřiďte mému manželovi,
že je čas, aby se vrátil domů
a vydal se na cestu, kterou mu určil Pán.
Paní Taylorová…
Chci vám poděkovat za váš čas.
Za ten předlouhý čas, který jste Eliasovi věnoval.
Ale s tím už je konec.
Claudie…
Vy věříte v Eliasovy možnosti.
Já znám jeho omezení.
Náčelníku Wellsi.
Pane Rustine.
Můj společník rozdává mapu,
kde jsou vyznačeny hlavní podpůrné systémy.
Vodní fontánky, ztráty a nálezy.
S potěšením vám oznamuji,
že bude přítomno přes tisíc newyorských strážníků.
Strážci byli vyškoleni
v principech a praktikách pasivního odporu,
a proto nebudou ozbrojeni.
Poprvé od prohibice budou všechny zdejší obchody s alkoholem zavřené.
Všechny elektivní operace byly zrušeny
a poslanci nařídili ženskému personálu zůstat doma.
A pročpak to?
Protože ve městě bude spousta lidí, konkrétně mnoho mužů mé barvy kůže?
Posledně jsem v televizi
viděl partu bílých chuligánů útočit na černochy v bistru
a bílý policista nařizoval stříkat na děti požární hadicí.
Ale vinit všechny za činy několika lidí by bylo nespravedlivé.
Tomu se totiž říká rasismus.
Vy dva byste mohli být ti inženýři, které jsem žádal.
To jsme.
V den vašeho pochodu bude povolána celá policie D.C.
i s 500 záložníky, 2500 příslušníky Národní gardy,
4000 vojáky
a dalšími 19 000 vojáky z rozkazu Pentagonu.
Snad pro ně budete mít práci,
protože tady nebudou potřeba.
A kdo z vás má přímé styky s panem Hooverem,
řekněte mu, že 28. srpna
černí, bílí, mladí, staří, bohatí, dělníci i chudí
vstoupí do Washingtonu,
a není v jeho silách to zastavit.
Potřebuju ozvučení, aby ten, kdo promluví tady,
byl slyšet i tam úplně vzadu.
Protože zvuk je způsob, jak z davu udělat publikum.
Až naše hrdinky jedna po druhé povstanou,
předák oznámí světu jejich pozoruhodné činy.
- Budou vidět, ne slyšet. - Mohly by se písemně představit.
Se vší úctou, pane Randolphe, měla by je představit žena.
A nechtějte po mně doporučení, protože řada žen mě informovala,
že se pochodu nezúčastní.
Nešťastné rozhodnutí.
Nešťastné, pane,
jsou okolnosti, které je k tomu rozhodnutí vedly.
Bayarde, co se říká ve Washingtonu?
Potřebujeme 16 000 až 20 000 dolarů na ozvučení.
Jaké jsou počty?
- Rachelle? - Poslední odhad je 88 000.
Bude-li nás o jednoho méně než 100 000…
Zajímavé je, že mě teď kongresman Powell pronásleduje
ohledně projevů.
Chcete vědět proč?
Tetička Bess pořádá grilovačku.
- Tetička Bess? - Nikdo nemá tetičku Bess.
Tetičku Wilhelminu, Clarissu, tetičku…
Já mám tetičku Bess!
A 20 hostů slíbilo účast.
Až příbuzní obvolají příbuzné, sousedé sezvou sousedy,
tetička Bess bude muset navařit aspoň pro 50 lidí.
Pane zástupce ředitele, vy navařte raději pro 200 000.
Slyšel jste to tady.
Dobře.
Slibové karty.
Je odrazující prosit o závazek až v den konání.
„Slavnostně přísahám, že se zapojím do boje za občanská práva.
A zavazuji se celým srdcem, myslí a tělem,
jednoznačně a bez ohledu na osobní oběti,
že budu usilovat o sociální smír prostřednictvím sociální spravedlnosti.
Přinesu poselství pochodu
svým přátelům a sousedům doma a vyburcuji je ke stejnému nasazení
a stejnému úsilí.
Budu pochodovat a budu psát dopisy.
Budu demonstrovat a budu volit.
Budu pracovat pro to, aby můj hlas a hlas mých bratří
zněl jasně a odhodlaně ze všech koutů této země.“
Moje žena…
její otec odchází do důchodu a přenechává mi svůj kostel.
Volala mi to.
Řekla ti taky, že je těhotná?
Eliasi…
možná si myslíš, že zabíjíš jednu část své osobnosti,
ale tak to není.
Zabíjíš sebe celého.
Jsem ženatý muž,
brzy se stanu otcem, a vy, pane,
jste nemocný muž a musíte mě přestat pronásledovat.
Taky naznačila, že se jí neozýváš.
Navštěvoval jsi tenhle park v noci? Mt. Morris Baths?
Kdo tě dostal?
Mravnostní? FBI? Mají fotky?
Tělesné sklony míří proti Duchu
a Duch proti tělu.
Tělesné sklony míří proti Duchu
a Duch proti…
Aby ti zabránily v tom, po čem nejvíc toužíš.
Pořadatel této nadcházející katastrofy,
takzvaný „muž“ Bayard Rustin,
není jen komunista,
ale taky zvrhlík.
Mám záznam o jeho zatčení v Pasadeně
z ledna 1953.
Pan Rustin se přiznal k oplzlému chování se dvěma muži.
Je usvědčený homosex…
Rada církví se zavázala připravit 80 000 balených jídel.
- Správně? - Ano.
Jo. Burákové máslo a džem.
My jsme tu mluvily a…
Neber to.
- Kdo to je my? - Holky a já.
A sýrové sendviče by byly mnohem lepší.
To ne. Burákové máslo a džem.
Nezvedej to.
Jaké slovo ode mě slýcháte pořád dokola?
- Eleanore? - Detaily.
Budou třicítky vedra.
Sýr se kazí. To byste měly vědět.
Mělo vám to dojít!
Bayarde…
Jsi jeden z nejchytřejších mužů, co znám.
Tak mi vysvětli, proč po tom všem, co se ještě má udělat,
jsem znovu nucen ospravedlňovat svou existenci.
Každý z nás se učí podivným i krutým způsobem,
že jsme nedostateční, neúplní.
Nejsnazší způsob boje s pocitem nedostatečnosti
je najít někoho ještě méněcennějšího.
Kdo je chudší než my nebo tmavší než my
nebo touží po někom,
po kom by podle našich církví a zákonů toužit neměl.
Když si říkáme takové lži,
když podle nich žijeme a věříme jim,
děláme práci našich utlačovatelů tím, že utlačujeme sami sebe.
Stromu Thurmondovi a Hooverovi jsem u prdele.
Chtějí překazit hlavně to, že se všichni sjednotíme
a budeme požadovat změnu této země.
Chtějí mou rezignaci?
Někteří ano.
Pak mě budou muset vyhodit,
protože já neodstoupím.
V den, kdy jsem se narodil jako černoch, jsem se taky narodil jako homosexuál.
Buď věří ve svobodu a spravedlnost pro všechny,
nebo ne.
Ano, tady Michelle Harwoodová.
- Michelle Harwoodová. - Ano.
A můžete mi říct své jméno a příjmení?
Michelle Harwoodová.
Ano, tady Michelle.
Biloxi, další autobus.
Čtyřicet sedm, Chattanooga.
Eleanore, mám nová čísla. Chceš je?
- Máte ještě nějaké přání? - Přijedete k mýtnici.
Těsně před koridorem Washington a Old Dominion…
Takhle se chceš obléct na mou popravu?
Vdovský závoj mám v čistírně.
Celou tu dobu čekáš, až ti nabídnu něco, co nejsem připravený dát.
Možná až budu starší a většina bitev bude vybojována,
tak…
si dovolím svobodně milovat.
Ale do té doby chci, abys věděl, že jsi moje rodina.
Žádná tajemství,
žádná hanba,
jen láska.
Jsem zděšen, že existují muži,
kteří – zahaleni do křesťanské morálky –
porušují nejzákladnější pojetí lidské slušnosti,
aby pronásledovali jiné muže.
Pan Rustin je jeden z nejmorálnějších
a nejslušnějších lidí, jaké znám.
Je stejně oddaný americké demokracii
jako kterýkoli současný zvolený představitel
a bude bojovat za ochranu práv všech,
včetně těch, kteří by využili moc svého postavení,
aby mu odepřeli ta jeho.
Jsem hrdý, že je můj přítel.
Neznám lepšího člověka, který by nás mohl dovést do Washingtonu.
Ne.
- Počkej. Pospěš si. - No tak.
Pane Rustine!
Blydene.
- Kam? Vpravo? - Vpravo.
Ježíš kráčel osamělým údolím,
musel ho projít úplně sám.
Pane, doufám a modlím se, aby přijeli.
Tohle patří sem.
ŽÁDÁME KONEC PŘEDSUDKŮ, A TO HNED!
Díky, že jste tady. Vezměte si tohle, patří to tam.
Vezměte si jich víc.
Podepíšeme a vrátíme slibové karty.
- Pane Rustine. - Pane Rustine, pane.
- Je 7:45. - Kde jsou všichni?
- Říkal jste, že tu bude 100 000 lidí. - Je jich tak 75.
Alabama, Wisconsin, Nevada, Union Station. Řekl bych tak v deset hodin.
Eleanore?
Deset hodin.
Zkouška. Zkouška zvuku, raz, dva, tři.
Krásný dav!
Svobodu hned…
- Jo. Přesně tak. - Aleluja!
Všichni…
Svoboda.
Amen!
Aleluja!
Chvála Pánu!
Ano! Amen!
Amen, Mahalio!
Necháme-li ji zaznít v každém městečku a vesnici,
v každém městě a každém státě,
uspíšíme tím příchod dne,
kdy si všechny Boží děti,
černé stejně jako bílé,
Židé i pohané, protestanti i katolíci
podají ruce
a zazpívají slova starého černošského spirituálu:
„Konečně svobodní! Konečně svobodní!
Díky, Bože všemohoucí, konečně jsme svobodní.“
Bayarde.
- Anno. - Pane Randolphe.
Když jsem byla dítě,
tatínek se mě každý večer ptal:
„Byla jsi dneska užitečná?“
A jsem si jistá, že to platí i pro tebe.
Ale, dítě, dnes…
Dnes…
Předáku.
Nesu zprávu. Prezident pozval Velkou desítku do Oválné pracovny.
To je ono!
Gratuluju.
Bayard by měl jít s námi.
Před pár týdny jsem řekl, že budu rád sbírat odpadky,
když to dokážeme.
Rustine, jsi pro nás mnohem cennější než sběrač odpadků.
Royi, styď se.
Babi Rustinová mě učila, že nikdo nemá menší cenu,
protože sbírá odpadky, aby uživil rodinu.
Ahoj, synku. Jak se máš?
Smím?
Děkuju.
Pochodu na Washington se zúčastnilo 250 000 lidí,
jde tak o dosud největší pokojný protest.
Devět měsíců poté prošel Zákon o občanských právech
zakazující diskriminaci na základě rasy, barvy pleti,
pohlaví, náboženství či národnosti.
V roce 1977 se Bayard zamiloval do Waltera Naegla.
Byli spolu až do Bayardovy smrti v roce 1987.
Padesát let po pochodu
byl Bayard Rustin posmrtně vyznamenán Prezidentskou medailí svobody.
Překlad titulků: Markéta Demlová