Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Co? Nechápu to.
Tudy ne. Támhle.
Louise, jdeme pozdě!
Já že mám pořád moc práce?
To je taková blbost.
A co je tvojí matce do toho?
- To fakt není možný. - Polož to!
Počkej, co? Co se mnou máš za problém?
Řekla jsem ti, že s tebou bydlet budu.
Jak to můžeš říct? To je fakt pod pás.
A neskutečně šovinistický.
Jenom mi tím chceš ublížit.
A zrovna, když začínám.
- Porodnice. - Dobrý den.
Jsme ty nové asistentky.
Hluboký nádech.
A držet!
Gratuluji!
Bravo, drahoušku.
Byla jste skvělá.
Fakt neuvěřitelná.
PORODNÍ ASISTENTKY
Vítej na světě.
Díky.
Mám to všude.
To bude dobrý.
Zapomeň na to. Zvládneš to.
A usměj se.
Dobrý, holky? Samozřejmě bych si ji tu radši nechala.
Ale pořád volám na dětský a mají plno.
Dej mi vědět, jo?
Maruš? Na dvojce nejsou spravený třmeny.
Fakt? Jdu na to.
Marylin,
vem Louise za Bénédicte.
- Kdo to je? - Ta zrzka.
- To jsem já. - Jdeme.
Dobrý den.
To je Greg, hlavní doktor. Kohout mezi slepicema.
Je mladej, ale fakt chytrej.
Ale mladí jsme tady všichni. 30 let tohohle a je po tobě.
Béné. Tohle je Louise. A hádej co? Budeš ji hlídat.
- To je vtip? - Ne.
Děláš si srandu?
Dneska mám zaučovat? Nevím, co dřív.
Bénédicte, potřebujeme lidi.
Víš, jak se tomu říká? Sabotáž. Je to nezodpovědný.
Nech to na jindy. Nemůžu předvídat, kdy budou ženský rodit.
Mám to! Seš na přípravě, Sofio. To jsou předporodní kurzy.
Příprava? Ale já mám zácvik třetí úrovně. Udržím krok.
Všechny hodnocení jsem měla dobrý.
Poslyš, Sofio. Při týhle práci jde o víc než o adrenalin.
Pojď za mnou. Ukážu ti, kde to je.
Jdeme.
Utři si ten make-up.
Tohle je na testování aglutininů. Vidíš ty pytlíky?
Já všechno značím jako urgentní.
Co to je?
Pětka pro Marylin.
Už jdu.
Neber si to zle, ale dělat zácvik zrovna dneska je peklo.
Úložna oxytocinu.
Tady máme jesle.
Tady se měří pH.
A tady se dělají interrupce.
Jak je vám?
Ne moc dobře?
Nedýcháte, tím to je. Tím to je.
Já vím, ale musíte dýchat.
Ukážu vám trik, jo? Stoupněte si takhle.
To je ono. Výborně.
Dýchejte. Přesně tak.
Tady jsou záchody, kdybys potřebovala čůrat.
Když použiješ STAN,
data se odešlou do centrálního systému. Pak musíš otevřít ORBIS.
Chytáš se?
Centrální systém. Kde jsou všechny srdeční rytmy dětí?
No jo, centrální systém, jasně.
Tady je operační sál. A tady dva pokoje.
Sem dáváme komplikace, císaře, dvojčata a nedonošený.
Máme je blíž, kdyby se muselo se operovat.
Musíš si fakt pamatovat každý slovo.
- Jo, pardon. - Mobily dáváme do skříňky.
Jo?
- Nenašlas východ nebo co? - Promiň.
Měla jsem fakt den na hovno.
Já taky. Horší den jsem ještě v životě neměla.
- Fakt? - Nepřeháním.
Příprava na porod mi fakt nejde.
Musíš se naučit riskovat. Měj trochu víry.
Šlo to moc rychle.
Potřebuju čas, aby si vztah sednul. Takhle to maj skoro všichni.
Neexistuje žádnej manuál, jak na vztahy. Chceš někomu věřit?
Možná prostě bereme vztahy každá jinak.
To teda jo. Ty mi to ale ničím neusnadňuješ.
Podívej se, jak tě rozhodí úplně každá moje poznámka.
To vůbec není pravda.
Tohle se mnou děláš jenom ty. Víš přesně, jak seknout do živýho.
Jo, vytáčím tě, zlato.
Ale tohle je přesně to, o čem mluvím!
Než zavolalas, byla jsem klidná.
S takovým přístupem
moc daleko nedojdeš.
Mami, jsem vyřízená. Měla jsem fakt náročnej týden.
Ten rozchod, pak to stěhování...
Nepotřebuju, abys za to do mě ještě šila.
Já do tebe ale nešiju! Nedělej ze sebe pořád chudinku!
Ukončuju rozhovor. Zavoláme si potom, dobře?
- Odpočiň si, zlato. - Ty taky.
Nebuď drzá.
- Ahoj za měsíc. - Dobře, za měsíc.
Nech toho, prosím tě!
Neřeš to. Jenom se o tebe bojí.
Aspoň si můžeš postěžovat. Mě by matka vydědila.
- Klidně si vem tu moji, její číslo máš. - Možná, že vezmu.
Můžu vás vyšetřit?
Dobře.
Kontrakce se nám nedaří zastavit.
Zkusili jsme všechno. Tokolýza vůbec nezabrala.
Tak. Pořád platí,
že dneska porodíte svoje dvě holčičky.
Je to brzo, já vím. Moc brzo.
Narodí se předčasně.
Budou potřebovat hodně péče.
Ale...
na to jsme tu odborníci.
Jste na správném místě. Tady se o ně dobře postaráme.
Já vím.
Budeme postupovat krůček po krůčku.
Nechám vás chviličku.
A pokud by vás něco napadlo,
jsme tady. Ano?
Dobře?
Co to bylo?
Co se děje? Nějakej emocionální výbuch?
Tvoje práce je lidi utěšovat!
Takže si svoje problémy nech ve skříňce spolu s mobilem.
Tohle je porodnice úrovně 3. Tak se prober!
Máme tady ty nejtěžší případy. Tady není čas na takovýhle kraviny!
Jak ti můžu pomoct?
Nebudu ti pomáhat, abys mi pomáhala.
Neuvěřitelný.
Nikdo ze starších zaměstnanců nebude dělat porody.
Dočasky?
Ty je peklo jenom najít, ne tak ještě zacvičovat.
Maruško!
Pak mi zavolej, jo?
Potřebuješ pomoct u porodů?
Protože já tady teď nikoho nemám, tak můžu vypomoct.
Už to bude. Ano, ano.
Jo, ještě, ještě. Ta maličká už se dere ven!
Vedete si skvěle, Cécilio. Tlačte. Tlačte.
Ještě chviličku. Ještě trochu.
Vydržte to. Držte.
Držte.
Tak a ještě jednou. Tentokrát foukněte jako do brčka.
Jako do brčka.
Výborně. Moc dobře.
Ano!
Vedete si skvěle.
Super, Cécilio. Už můžete přestat.
- Necháme hráz chviličku odpočinout. - Dobře.
Chcete si sáhnout, abyste věděla, kde je?
To je vaše holčička.
Dobře.
Pomalu foukněte. Ano.
Výborně.
Můžete trochu zatlačit, Cécilia? Abysme uvolnili to ramínko?
- Ale já nemám stahy. - To nevadí.
Stejně jako předtím?
Ano.
Ukažte ruce. Najdeme vaši holčičku.
Tady je, držte ji.
Moje malá.
Tady je.
Moje malá.
Výborně!
Gratuluji!
Výborně, Cécilio.
Gratuluji, pane.
Ahoj, malá.
Výborně!
Vedla jste si skvěle.
Díky.
Byla jste fakt úžasná.
Otočíme ji, ať můžeme přestřihnout pupeční šňůru.
Pojď sem, maličká.
Dobře. Výborně.
- Zkontrolujeme šestku. - Jo, už musí být výsledky.
Výsledky?
Nechala jsem udělat další test na krevní destičky.
Zavedla jsem jí katetr a dala kapačku. Nahoře už všechno ví.
Pokoj 346. Hned, jak budeme mít výsledky.
Výborně.
Louise, dobrý?
Nezapomeň pak na svou dětskou fotku, jo?
- No jo, jasně. - Já chci taky.
Kvůli tobě udělám výjimku.
A ty taky, Sofio. Teď jsme holčičí tým.
Jo, bude to moje hlavní priorita.
Tady Antoine, interna na gyndě.
Čekám na urgentní krevní test, ale pořád nic nemám.
Ne...
- Julie? - Ta je teď na hypnoterapii.
- Fanfan? - Ta zrovna marodí.
Je to začarovanej kruh. Holky jsou nemocný,
z toho se vyčerpají ty, co tu jsou, a taky onemocněj.
Co mám dělat? Nemám nikoho, kdo by ji hlídal.
Koho, Sofiu?
Podle mě hlídat nepotřebuje.
Fakt?
No tak paráda.
Super.
Něco si můžu odškrtnout.
Promiň,
můžu mít dotaz?
Jak víte, kolik...
Jak měříte roztažení?
Jak můžete prsty poznat,
jestli je to dva, čtyři, nebo osm?
Četl jsem o tom,
ale netuším, jak to funguje v praxi.
Já jsem na dělohu nikdy nesáhl.
Aspoň teda myslím.
Louise, jak měříš roztažení děložního hrdla?
Nováček to chce vědět.
No, normálně pravítkem.
- Normálně pravítkem? - Jo.
Aha, takže jako...
Jasně, že ne.
Hej, roztleskávačky! Telefonuju.
Čí je to pacientka?
Má bolesti, musíte ji hlídat.
A dvě jsou na cestě.
Dvě holky a kluk!
Když je trocha srandy, hned zas musíme do práce.
Můžu se dívat na porod?
- Mohl bych... - Není čas.
Mohl bych...
Paní!
Už jdu, už jdu, pardon.
Tak, paní Weissová. Roztažení kompletní.
Dala jsem ji na pětku a vezmu si ji.
Ten její se mi nelíbí.
- Co má v kartě? - Nic.
Ale myslím, že ji týrá.
Pošli ji nahoru. Je tam postel.
Mám nezletilou, co je úplně roztažená. 38 týdnů. Žádná rizika.
Ty taky? Všichni jsou kompletně roztažení.
Capucine? Krvácení na jedničce
a Antoine je na sále.
- Není jednička prázdná? - Už ne.
Jedna sračka za druhou.
Porodnice.
Jo, výborně. Hned tam budu.
Žena z pohotovosti. Sedm centimetrů, bolesti.
Já nemůžu. Mám tu nezletilou, musím ji hlídat.
Já ji vezmu.
- Ty už máš tři pacientky. - To tu máme všichni.
Nemám nikoho rizikovýho.
Sakra, to jsem já.
Vem ji.
Ale kdyby něco, volej.
Maruš, jsme zaházení.
Nemůžeš přesunout tu interrupci?
Jo, díky.
Nádech.
A výdech. Výborně.
Vím, že je to těžké,
ale musíte to ještě chvilku vydržet. Dáme vás na pokoj hned, jak to půjde.
Pak si vás převezme manžel.
Hned u vás budu.
V pětce nefunguje systém
a nevidím ani ostatní pokoje.
- Od kdy? - Od včerejška.
Když strávím hodinu na pětce,
jak mám hlídat ostatní?
- Funguje ti centrální systém? - Jo.
Zavolejte údržbu.
Slyšeli jste!
Soustřeďte se na dýchání.
Nádech.
A pomalý výdech. Vedete si skvěle.
Pokračujte.
Pomáhejte jí dýchat, jo?
Výborně. Hned se vrátím.
- Pokračujte. A odvahu! - Díky.
Musím to malý rychle oblíct, abych uvolnila pokoj.
Vrátím se hned, jak to půjde.
Tak jo, Claro.
Zatím nemáte otevřené hrdlo
a kontrakce jsou jenom slabé.
Ale nebojte, postupně se budete otevírat.
Promiňte, ale myslím, že má bolesti. Běžně si nikdy nestěžuje.
Já to vidím. Nebojte. Porod není žádná běžná bolest.
Klid, zlato! Všechno bude dobrý!
Uděláme maximum, abychom jí ulevily.
Za chvilku se vrátím. Kdyby něco, hned mi volejte.
Tady na té obrazovce
vidím srdíčko dítěte.
Mám ji pořád u sebe.
Všechno je v pořádku.
Dobře, Claro?
- Hned se vrátím. - Moc děkuju.
Pardon, pardon.
Sakra!
Tohle není závod. Nemusíš tu běhat, tím si nijak nepomůžeš.
Promiň, Bénédicte.
- Dobrý, Capucine? - Jo.
Mouno, jsme připravení na epidurál. Brzo se vám uleví. Dobře?
Nefunguje to?
Nefunguje.
Máme technický problém, hned se vrátím.
- Jede ti centrál? - Jo.
Můžeš pohlídat dvojku? U mě to nejde.
Jo.
Ať skloní hlavu.
- Skloňte hlavu. - Dobře.
A tak chvilku vydržte. Koukejte na mě.
Ramena dolů, sklonit hlavu. A prohněte záda.
Mouno, koukejte na mě.
Koukejte na mě.
- Musí sedět v klidu. - To je ono.
Jestli toho nenecháte, tak vám ten epidurál nepíchneme.
Přestaňte se hýbat!
Skloňte hlavu. A ramena dolů.
Výborně.
Chyťte se mě za ruku, jestli chcete.
Výborně, Mouno. To je ono.
Nehýbat. Výborně.
Takhle zůstaňte.
Foukejte. Ještě chviličku.
Už to bude.
Super.
- Kód jedna. Urgentní. - Rudý kód. Jdu tam.
Jdu tam.
Kód jedna. Urgentní.
Rychle!
Nehýbat.
Kód jedna...
Sofio, tvoje dítě na dvojce.
Kód jedna. Urgentní.
Výborně.
Postarejte se o otce.
Pane, tam nesmíte.
Ale co se děje? Je v pořádku?
- Chci ho vidět. - Nebojte se.
Tři kila deset.
Udělejte APGAR.
Změřte puls
a zaveďte katetr.
Osuš ho a stimuluj.
APGAR 0. Sání.
15:23.
- V kolik se narodil? - 15:21.
Zahájíme ventilaci.
Raz, dva, tři.
Dva, dva, tři.
Tři, dva, tři.
Čtyři, dva, tři.
Pět, dva, tři.
Pořád je bradykardický.
- Zvyšte kyslík na 30. - Třicet.
- Ne, ne. 40, pardon. -Čtyřicet.
- No tak, maličkej. - Nestoupá to.
Tak 60.
- Narodil se včas? - Ano.
- Máme 60. - Pořád je na 30.
Zvyšte na 100.
Dobře, na 100.
Nezabírá to. Zkusíme masáž. Jak se jmenujete?
- Sofia. - Masírujte.
Raz, dva, tři... dech.
Raz, dva, tři...
Nejsme synchronizované. Znovu.
Raz, dva, tři... dech.
Pořád nic, znovu.
Célio, přines větší katetr.
- Kolikátku? - Desítku.
No tak!
Neopouštěj nás, maličkej.
No tak. Sání!
No tak, maličkej.
No tak, naskoč.
Pokračujte s ventilací. Raz, dva, tři... dech.
Dech.
Raz, dva, tři... dech.
Nestoupá to.
Célio, masíruj.
Do prdele. Pořád to nestoupá.
Célio, intubaci.
A ty adrenalin.
Neopouštěj nás. 15:25.
Čtyři a půl minuty. Pořád nic.
Tak jo, můžeme.
Počkat...
Máme srdíčko.
- Ahoj, maličkej. - Panebože.
Ukaž nám, že nemáš usmaženej mozeček.
No tak, no tak.
Volejte na dětský.
Konečně už stoupáme.
Ukaž, udělám to.
Haló? Tady Célia.
Posíláme miminko císařem.
Rudý kód, prasklá močová trubice.
Oživovaly jsme a už se zotavuje.
Kyslík má na 40 procentech a je stabilní.
Už nemám co dodat. Miminko je hypotermické, ale stabilní.
Zítra budeme vědět víc.
Díky, Inès.
Nechápu to, co se tu včera stalo?
Hodně věcí.
Hlavně to,
že nás bylo málo.
Vážení, prosím!
Začneme od začátku, ano?
Máme tu kartu, kde se píše: "Intenzivní bolest,
tachykardie s pomalými a slabými kontrakcemi."
Sofio, napadlo tě prasknutí?
Ne. Nejdřív jsem myslela, že je to reziduální bolest.
Neměla jsem čas...
No tak, nebudeme Sofiu pranýřovat. Co myslíte? Je tady nová
a měla jsem na ni dohlížet.
Vy za to nemůžete.
Problém je, že kdyby pacientka seděla v pokoji místo na chodbě,
mohl si někdo všimnout, že jí končí kontrakce.
Prasknutí nemohlo nikoho ani napadnout.
Takže problém je jako vždycky...
Neobviňuju Sofiu, a už vůbec ne Béné.
Ale vypadá to tak!
Jako by byly na pranýři.
Ticho, prosím!
Sofio, pokračuj, prosím.
Zapojila jsem monitor, rytmus byl pomalejší a nepravidelný, ale ne moc.
Měla velké bolesti, i když měla slabé kontrakce.
Mělo mě to napadnout.
Ne, Sofio, to jsi nemohla vědět.
Nikdo to nevěděl.
Centrál nefungoval. Požádala jsem Redu, aby ji hlídal.
Jo, to je pravda.
A nebylo tam nic znepokojivýho.
Kdybych věděla, že je tu nějaký riziko, sledovala bych ji mnohem víc.
Redo,
neotáčej to.
Sofia za to nemůže.
Může za to nemocnice.
A ten její posranej systém, kvůli kterýmu je nás málo.
Často míváme každá čtyři pacientky.
Pár let zpátky by se to dělo výjimečně, ale teďka je to normální stav.
- V Anglii mají po jedné pacientce. - Tady nejsme v Anglii.
Tak nemá cenu nic dělat?
- To jsem neřekl. - Dobře, tak co navrhuješ?
Měly bysme stávkovat.
Stávka nemá smysl. My musíme pracovat, Marylin.
Tak nebo tak, jde jim o snížení nákladů.
Takže stejně nezačnou nabírat víc lidí.
Jo, je mi líto, ale s naší smlouvou se stávkovat nedá.
Dobře, ale to, co se stalo včera, je pořád častější.
Je lepší plán se s tím prostě smířit?
To ti přijde normální?
Však jsme to včera zvládli.
Jak jako zvládli? Jako že nikdo neumřel?
To je tvoje jediný kritérium? Že je to malý sice postižený,
ale přežilo to?
Je v pohodě, že ženský čekají 4 hodiny na chodbě?
Že máme rudý kódy, protože nefungujou stroje?
- To ti přijde normální? - Tohle jsem řekl?
Řekl jsem to snad?
My to říkáme.
Je to pravda, má pravdu.
Nemáme čas si s pacientkami popovídat. Ztrácí se v tom lidskost.
Nemá smysl si hrát na oběti, jasný?
Ten stroj už je spravenej, ne?
Takže si tu jenom povídáme a čekáme na další katastrofu?
Je to jako vždycky.
Pořád jsou tu stejní lidi.
Pořád stejní lidi?
Ať mi nikdo ani nezkouší ubírat zásluhy.
Dělám jeden přesčas za druhým,
i když mám horečky.
Mám infekce močáku, protože nemám čas jít čůrat.
Za rok jsem ani jednou neviděla syna. Ale nemám dost směn?
To jako fakt?
Ahoj, všichni.
Chci vám poblahopřát,
že jste včera přežili tu tsunami.
Opravdu to nebylo snadné,
ale i tak jsme to zvládli.
Hlavně díky vaší oddanosti a statečnosti.
Takové nasazení si čas od času zaslouží nějakou odměnu.
Dneska platím sushi!
To pomůže.
Hned přijdu.
Sakra.
Tady nic není.
- Do prdele. - Co se děje?
Od prvního ultrazvuku pořád nemám výsledky krve.
Máš pravdu, nic tu není.
Ani záznam o anestetikách.
Capucine, mám tu pacientku v bolestech bez rozboru krve.
- Neměla žádný testy? - Jen v prvním trimestru.
Pozdní těhotenství, přistěhovalkyně,
bez domova. Máš představu.
Můžeme jí rychle odebrat krev
a poslat na rozbor.
Díky, Redo. Tenhle test je povinnej.
Co roztažení?
Osm, pohotovost.
Nemá smysl dávat epidurál. Už bude rodit.
- Mám to vzít? - Ne.
Je to těžkej případ.
Ani nemluví francouzsky. Nemáme žádnej zdravotní záznam.
Nic o ní nevíme.
Říkám, že to zvládnu.
Nemohl bych u někoho asistovat?
Ne, všechno je komplikované.
Sakra, Valentine. Promiň. Úplně jsem na tebe zapomněla.
- V pohodě. - Fakt mě to mrzí.
Béné, mohl bych asistovat na čtyřce?
Promiň, Valentine. Už je pozdě. Už je na světě.
Nemůžeme na tebe pořád myslet,
máme toho hodně.
Tlačte, tlačte, tlačte, tlačte!
Pořádně.
Toto nám nestačí. Musíte tomu dítěti pomoct.
- Přidejte! - Nekřič na ni.
Tlačte, tlačte, pořádně.
Musíme se nadechnout.
- Takže nádech. - Tak jo.
S dalším stahem se do toho budete muset opřít. Rozumíte mi?
- Jo, rozumí ti. - To vůbec nestačí.
Nadechneme se, zadržíme.
A tlačíme!
Tlačíme, tlačíme!
Tak rozumíte mi?
- Přestaň křičet! - Tlačte!
Musíte zabrat.
Tohle zdaleka nestačí. Nemůžu tlačit za ni.
Nech ji nadechnout.
Vaše malá už tu bude.
Při další kontrakci
uděláme to, že až vám kolegyně řekne, nadechnete se,
zadržíte dech a budete foukat.
No tak, nevzdávejte to.
Jdeme na to. Pořádně zaberte.
No tak.
To je ono, tlačte!
Stop!
A už je tady! Výborně, paní!
Gratulujeme, to je vaše holčička.
22:22.
Tady je.
Výborně, paní!
To je ona.
Je v pořádku.
Dej mi ji, Louise.
- Dej mi ji. - Je v pořádku.
Počkej. Na.
Máš ji.
No tak, vstáváme.
Chce to trochu barvy.
No tak, no tak, no tak.
Do prdele!
Nebojte,
paní Agaziová.
Uděláme miminku jen malou masáž.
Je o ni dobře postaráno.
No tak, zrůžověj.
Opatrně, Sofio.
A je to!
Můžete si ji pochovat.
Ne, jsem unavená.
Jak se bude jmenovat?
Máte jméno, Mariam?
Ne, vyberte vy.
Ahoj.
Ahoj, děťátko.
Já jsem Charlotte.
A maminka teď není připravená tě obejmout,
ale to přijde, jo?
Všichni jsme tu pro tebe.
Jenom pro tebe. No jo!
Ty seš ale krásný miminko.
Jak je ti?
Volalas do porodnice kvůli rudýmu kódu?
Řeknou, že rezonanci udělají nejdřív za tejden
a že se neví, jestli bude to malý zelenina nebo jen hyperaktivní.
To fakt nemá smysl.
Louise, o to tu nejde.
Co děláš?
To je moje pacientka.
- Chtěla jsem ti pomoct. - Ty? Mně?
- Nechceš si k tomu sednout? - Uhni.
Promiň.
Promiň, já jen...
Co děláš?
Hledám si byt. Protože jsem... No, zrovna teď...
Prostě jsem vždycky bydlel s našima. To není problém.
Ale musím hrozně brzo vstávat
a jít na vlak.
Můžeš bydlet u nás.
U vás?
Jo, u nás na gauči. Máme místo.
To seš moc hodná.
Takže můžu bydlet u tebe a Louise?
Nebudu vám nějak zavazet?
Ne, ale není to charita. Budeš nám přispívat 200 eur,
než si něco najdeš. Uvidíme, co Louise.
No to je super. Tak jo.
To by mi fakt pomohlo.
Když vám to teda nebude vadit.
Vadit mi bude, když se budeš ptát, jestli mi to vadí, jo?
Samozřejmě. Promiň.
Ale je to od tebe fakt milý,
žes mi to nabídla.
Ani o mně nebudete vědět. Super. Tak jo.
Hezky spinkej, Mathisi.
Bolí mě břicho, bolí mě nohy, bolí mě všechno!
A ty mi něco říkáš o odvaze? Díky za dveře.
Odvaha je úplně na hovno.
Do prdele, to není pravda!
Moje dcera rodí.
Redo?
Kde je Reda?
Redo?
- Tady jsme v nemocnici. - Já vím.
Hledám svého syna. Je doktor.
Má tady sestru. Rédo? Rédo?
Přestaň křičet!
Přišly jsme sem rodit.
Tady je, to děťátko je tady.
Já jsem přišla rodit. To já rodím.
- Děkuji, paní. - Kterej pokoj je volnej?
Pokoj dva.
- Kde má pokoj? - Jen mi to řekněte, dojdu tam sama.
Pomůžu vám.
- Díky, paní, můj syn je tady. - Vypněte ji!
- Tvoje sestra má bolesti. - Já vím.
Co se děje? Je v pořádku?
Není v pořádku, má bolesti.
Hrozné bolesti.
- Kde seš, Samire? - Ne moc daleko, 198 kilometrů.
Budu tam za hodinu a půl.
Výborně. Dobře.
Dýchej, dýchej.
Ne, ne, takhle ne.
Dýchej, dýchej.
Mami, nech ji dejchat!
To přejde.
- Kde je Béné? - Není tady 24 hodin denně.
Je to ale její doktorka. Měla by ji odrodit.
No, ale teď tady není. Tak ji vezme někdo jinej.
Téhle paní nevěřím.
Redo, prosím.
To ses už zbláznila, mami?
Můj brácha mě nebude rodit.
Mami, prosím tě.
Redo, ty bys to zvládl.
Ne, to prostě nemůžu.
Louise to udělá.
Je to skvělá porodní asistentka. Já jí věřím.
Tak vás tu s ní nechám.
Kam jdeš, Redo? Buď tu s námi,
nemůžeš nás tu nechat.
Nech ho pracovat!
Ale tvoje sestra rodí!
Jste rozevřená na pět centimetrů.
Takže jste v polovině.
- Budete chtít epidurál? - Ano, bude.
- Samire! - Nech mě přemýšlet!
Nemá do toho co mluvit.
Musíš si dát epidurál.
Nech mě aspoň dvě minuty v klidu!
- Co na to Reda? - Nic!
Reda je pro epidurál.
Soustřeďte se. Je to na vás, Souad.
-Řekněte, co chcete vy. - Epidurál!
Rodila jsem dvakrát a znám to.
Já poslechnu jedině Souad. Tak jak to uděláme?
Nebudeš nic cítit.
Žádná bolest.
- Dobře, dobře, dobře! - No konečně!
Zavolejte anesteziologa.
- Hlavně, ať je po tvým. - Zavolejte ho!
Jste si jistá?
Jako bych měla na výběr.
Zavolejte anesteziologa.
- Rozumím. - Dejte mi epidurál.
- Klidně i dva. - Takže ho dáme?
Zavolejte toho anesteziologa!
Říkám, abyste ho zavolali.
- Nech toho už! - Však uvidíš.
Budeš dělat práci za ni?
Uvidíš.
Kde je ten anesteziolog?
Madam, musím vás požádat, abyste na pár minut odešla z pokoje.
Já nikam nejdu, ani náhodou.
Její manžel tu není, tak tu budu já.
Ano, ale já s ní potřebuju mluvit.
Může tu klidně zůstat, paní.
Poslouchejte mě. Chápu, že je těžké
vidět dceru trpět.
Ale abych mohla pracovat, musím s ní být sama.
Potom tu můžete být, jak dlouho chcete.
Ale teď tu může být jenom jedna matka, a to Souad.
Tak prosím.
Prosím.
Děkuji, zatím nashle.
Omlouvám se,
ale musí tu být trochu klid, abyste se taky mohla soustředit.
- Díky. - Dobrý?
Dobrý.
A je to.
Výborně. Tlačte až do konce stahu.
- Pomůžete jí? - Jak pomůžu?
Pojďte sem.
Ruce dejte takhle na obě strany.
A pořádně zatlačte.
Souad, klidně se o něj zapřete.
Ona ale spadne.
Ne, ne, vaše žena je moc silná. I sama si vedla výborně.
Mezi stahy jí pomozte se uvolnit.
Dobře?
Tak co? Všechno v pohodě?
- Jo. - Je dcera v pořádku?
Ano, všechno dopadlo dobře. Pojďte se mnou.
- Všechno bude dobré. - Louise, můžu nějak pomoct?
Radši bych tu měl soukromí. Je to má sestra.
- Co chce? - Ale nic, mami.
- Promiň, Valentine. - V pohodě.
Proč to dělá?
Proč? Podívej se.
- Klesá to. - A zase stoupá.
Co se děje? Řekni mi to.
- Stoupá to. Takže je to dobrý. - Nestoupá.
- Klesá to. - Ne, mami.
Je v šedý zóně.
Dobře, už to chápu.
Takže je všechno v normálu?
Nemá tvoje sestra bolesti?
A dítě? Rytmus? Srdíčko? Všechno dobré?
Dobře.
Počkej.
A tady?
Klesá to, něco se děje.
Počkej, stresuješ mě. Mám z tebe nervy.
Vysvětli mi to. Hele, stoupá to.
- A zase to trochu klesá. - Ne.
- Redo... - Co?
Proč to zase tak klesá?
Redo? Podívej, co se děje?
- Dost už. - Proč to dělá?
Stalo se něco?
Redo, už tady není nic. Žádný rytmus, vůbec nic.
Kde je rytmus?
Co se děje?
Nic tu není. Co?
Je venku?
Je venku.
Je venku!
Redo, moje vnučka.
Miminko...
Mám vás ráda.
Je dokonalá.
To jo.
Jak je na tom paní Agaziová?
- Je na tři noci v hotelu. - A pak půjde kam?
Nevím, Charlotte! Pojď dál, Sofio.
Chceš vědět, kam pak půjde, Maruško? Na ulici.
Ale tys ji poslala do hotelu.
Tři noci jsou máš čistý svědomí.
A co mám asi tak dělat?
No super, díky.
- Mám přijít potom? - Ne, sedni si, Sofio. V pohodě.
Dobrá, Sofio.
Jsem s tebou opravdu moc spokojená.
Ale cítím, že jsi dost unavená.
Nevím, jestli jsi na porodní sál stavěná,
tak tě chci poslat na předporodní.
- Nebo třeba... - Stěžoval si na mě někdo?
To vůbec ne, Sofio. Ale ne všem je na sále dobře.
Začátek jsi měla těžký, ale to je úplně normální.
Ale vidím, že ti dělá problém vyrovnat se s tím, co se stalo.
Jsem porodní asistentka. Oživování musím zvládnout.
Nemůžeme zachránit všechny, Sofio.
Tohle musíš pochopit.
Naše práce spočívá v tom,
že jsme u těch nejkrásnějších i nejhorších okamžiků v životě.
Když nemůžu zachránit všechny, tak proč tu jsem?
Mně je na porodním sále dobře.
Můžu se vrátit k práci?
Jo.
Tady Marylin. Volám, jestli nemáš místo
pro druhou rodičku. Porodila ve 12:08.
Zdravím. Hledám ubytování pro ženu,
která před měsícem porodila
a je bez domova.
Ano, počkám.
- Jasně. Ještě jednou děkuju. - To je pro paní Agaziovou?
Jo. Hledali jsme všude a nic nemáme.
Můžeš založit kartu paní Sajauxové? Díky.
Zlom vaz.
Posílám ti pacientku. Druhej porod, vaginálně,
bez komplikací. Natržení druhýho stupně.
Holčička. Tři kila deset. APGAR v normě, pH taky.
Neměla bys pokoj?
Jo, počkám.
Redo, co říkáš na rytmus na trojce?
Přijde mi trochu pomalejší.
- Mám jí dát terbutalin? - Jo.
Může se hýbat?
- Bez hypertonie a hyperkineze? - Jo.
No tak nevím. Podle mě asi jo.
Jo, našli jste mi pokoj? Super.
Marylin, co si myslíš o rytmu na trojce?
Mám nasadit terbutalin?
Abych zastavila kontrakce a trochu tomu malýmu ulevila.
Ne, rytmus je v pořádku. Pro druhý stádium naprosto v normě.
Neboj se.
Antoine, můžete sem, prosím?
Mám tu mírně nepravidelný rytmus.
Mám nasadit terbutalin?
Mám začít připravovat císaře?
- Na kolikátce myslíš? - Na trojce.
Nějaká stagnace diletace?
Žádné rizikové faktory? Nemá cukrovku,
nedošlo růstové opoždění, nepřenáší?
Tak to nechápu. Za chvíli bude rodit. Proč chceš nasadit terbutalin?
Už jsem jí to říkala, Antoine. Všechno je v pořádku.
Voláš jenom v případě, že je rodička v ohrožení.
Jinak nebudu mít čas na důležité případy.
Souhlasím.
Chápu, že vážnost situace není vždy snadné posoudit.
Pořád se učíš,
ale musíš věřit svému úsudku.
To je naprosto zásadní. Vem si třeba Louise.
Taky udělala pár chyb, ale poučila se z nich.
Rozumíme si?
Musíme na sál.
Super, Sofio. Teď si myslí, že jsme úplně k ničemu.
Promiň, Marylin.
Říkám ti,
že si Reda myslí, že je šéf, protože je chlap.
Pořád nám všechno vysvětluje. Jako minulej tejden.
Jenom ti pomohl, když bylas zasekaná. To není nic špatnýho.
Určitě má pravdu. Když má ptáka.
Ahoj.
-Šťastný a veselý. Přijedu v pondělí. - Jo, tobě taky.
Doufám, že si u vašich aspoň trochu vydechneš.
I když jim stejně řekneš, že seš v pohodě.
Co děláš?
Peču dort.
Neboj, pak to tu uklidím.
Dobře.
Raz, dva, tři!
Zaberte, paní!
Tlačte!
- Pardon! - Ani kapku nazmar!
Každý maximálně dva hlty.
Přípitek!
Na tohle úžasný povolání, díky kterýmu nemusíme
slavit Vánoce s rodinou.
To je plus.
Mimochodem, Valentin má pro nás překvapení.
Přesně tak.
Bude striptýz?
To ne. Tohle je mnohem lepší než striptýz.
Je to dort. Upekl jsem dort.
Není to nic moc.
Je jenom z krabice. Ale je hodně osobní.
- To je roztomilý! - Co to je?
- Nepoznáte to? - Jak to má patřit?
No jo, tady je hlava.
Je to klaun?
- Není to klaun. - Tak nebe s ptáky.
- Tatarskej biftek. - Kouzelník s kloboučkem?
Charlotte v čepici.
Kdepak, jsou to ptáci na obloze. Jsou tu všude ptáci.
Je divný míchat maso a posypky.
Je to vulva.
Tys upekl vulvu?
Děláš si srandu?
Je to speciální dort pro porodnici.
To je super nápad.
- Je to roztomilý. - Ale co je toto?
- No přece klitoris. - Klitoris?
- Vždyť je obří. - Samozřejmě je trochu větší.
Musí vystačit pro osm lidí.
Tvůj první nástřih hráze.
Do toho.
Opatrně.
Marylin, porodnice.
Chcete všichni?
Paní Delamarrová, roztažená na čtyři.
- Jede z pohotovosti. - Kolik je hodin?
To bude malej Ježíšek.
Kdo ji vezme?
Můžu...
Jestli chceš, tak pojď.
Fakt?
Jo.
To jsou ty nejlepší Vánoce!
Tak... Pomaličku.
Toto je Louise,
vaše porodní asistentka.
Chcete sedět?
- Nebo ležet? - Jsou tu další stahy.
Počkáme, až přejdou.
A je to. Jen klid.
Hluboký nádech nosem.
A výdech pusou. Jo, to je ono.
Přesně tak.
Ano, výborně.
Takto dýchejte dál.
Necháme to přejít.
Abysme si byli jistí.
- V pořádku? - Jo.
Stahy znamenají, že už se to blíží.
Miminko se dere ven. Je to opravdu dobré znamení.
Půjdeme na lůžko.
Pomůžu vám.
Hop. Pomaličku.
Super.
- Leží se vám pohodlně? - Jo, děkuju.
Vím, že to může být trochu moc.
Ale nenechte se zastrašit, ano?
Toto je velká chvíle.
Dítě tu za chvilku bude.
- Jsme tu pro vás. - Dobře.
Děkujeme.
Nebojte se, Fanny. Dýchejte.
Pořádně. Ano, výborně.
A naposledy.
Naposledy.
A teď zkusíme pořádně zatlačit.
Tak, to je ono.
Odvahu, Fanny!
Výborně! Tak je to dobře!
Počkejte, všechno je v pořádku. Jen musíme pomalu.
Vytlačíme ji. Pořádný nádech.
No tak, už je tady, Fanny.
Ještě, ještě.
No tak. Vydržte, Fanny.
- Už to je. - Co se stalo?
Klid, vůbec nic. V pořádku.
Snažím se vytáhnout ramínka.
Všechno v pořádku, ramínko je venku.
A je to, a je to, je trochu překvapená.
Podívejte na tu hlavičku. Vydrala se ven.
Tak moc chtěla ven.
Ahoj, mimiko.
Výborně, Fanny. Byla jste skvělá.
Valentine?
Ahoj, miminko.
Musím ji vzít, tatínek ji obleče.
Rychle! Katetr!
Resuscitátor!
Zvyšte kyslík!
Masíruj, Charlotte.
Proč je na respirátoru?
Rodiče jsou strachy bez sebe.
Zbláznila ses?
Sofia, porodnice.
Mám tu modrý dítě.
Inès, to jsem já. To dítě není hypotonické,
bylo modré sotva 20 sekund.
Podívám se.
Sofio, nech mě se podívat.
Je to dobrý.
Pěkně se ti dýchá, ani tu masku nepotřebuješ.
Co se stalo?
Byl modrý.
Počkalas?
Sofio...
Tady máme...
kancelář, centrální systém,
jesličky, lékárnu s lednicí na oxy.
A pak místnost pro měření pH.
Letos nám nainstalovali nové monitory.
- Další nováček? - Jenom dočaska.
No super. Než ji zacvičíme, bude pryč.
Jak se má Sofia?
Blbě. Maruška ji poslala domů, není na tom dobře.
Sofio?
Sofio, seš tady?
Vidíte velké schodiště?
Před vchodem je palma.
Asi šel přes pohotovost.
Že jste šel přes pohotovost?
Ať ty pizzy nechá na příjmu. Zajdu pro ně.
Buďte na telefonu, jo? Jdeme vás najít.
Asi vím, kde jste.
Jdu tam.
Jo, nevypínejte to.
To bude další hodina.
To aspoň.
Nemáš hlad?
Ale ne. Jenom jsem se zamyslela.
Díky.
Co jako?
Co?
Ne, je to tu hrozné, opravdu.
Je tady šílený provoz.
Vidím vás!
Jsem v modrém. Mávám. Vidíte mě?
Nevidíte, to nejste vy. Pardon.
Jste na parkovišti?
Do prčic.
Super, to jste vy!
Měl byste mě vidět. Já vás už vidím.
Jsem tu.
Zůstaňte tam, kde jste. Protože jinak to nezvládneme.
Dobře. Hned tam budu.
Dobrý den.
V pořádku?
Ahoj, jak se máš?
Mohl bych...
- Co se tady děje? - Nerozčiluj se, jo?
Vysvětlím ti to.
Víš...
Ale ne.
Dobrý den.
Vysvětlím ti to.
Jmenuje se Mariam a je z Nigeru.
Jo, já vím, rodili jsme jo.
Je to moje rozhodnutí,
takže za to beru odpovědnost.
Bude spát místo mě. Na gauči. Já budu spát ve vaně.
Pozvals ji k nám domů a nenapadlo tě se nás zeptat?
Já nejsem proti. Je to dobrej nápad.
Máme za ni odpovědnost!
Nepředbíhej, prosím tě. Uděláme to tak,
že ty budeš spát na gauči, ona u mě a já budu spát ve vaně.
Seš padlá na hlavu? Chceš spát ve vaně?
Chceš ji zase vykopnout ven?
Je to můj pokoj, můžu ho dát, komu chci.
Přestaň, Sofio. Seš unavená.
Musíš si odpočinout, ne brát si pacientky domů.
Neřvi tady tak!
Tak se mnou nemluv.
Souhlasím se Sofiou.
Ty si vezmeš obývák, Sofio, a já půjdu do koupelny.
Seš hodnej, ale mně to nevadí. Vezmu si tu vanu.
Je úplně jedno, kdo bude spát ve vaně! Děláte si srandu?
Jde tady o to, jestli ji tu můžeme nechat.
Má dítě, to je hrozná odpovědnost.
Nemůžeme se jenom tak rozhodnout, protože nám to přijde správný.
Nebudu o tom diskutovat.
Ne, má pravdu.
Jo, budeme o tom diskutovat.
Ne.
Nesu něco malýho na zub. Kdybyste něco potřebovala, řekněte.
Sedněte si.
Jestli mě tu nechce, tak půjdu.
Ne, kdepak.
Je to v pohodě. Budete spát u mě v pokoji.
O tom rozhoduju já.
Jo, vezmete si Sofiin pokoj. Nějak se poskládáme.
Nebojte se, ven vás nevyhodíme.
Tak jdeme.
Necháme vás odpočívat.
Kdybyste cokoli potřebovala, jsme hned vedle,
dobře?
A je to. Jen klid.
A je to.
Výborně.
Teď nemůže. Co se děje?
Co? Počkej, počkej. Kdy odešla?
Do prdele. Ne, nic jí neřeknu.
Počkej, co mi nemáš říkat?
- Ale nic. - To je Sofia?
Dej mi ten mobil.
Dej mi ten mobil!
Jo, Sofio, Louise. Co se děje?
Jak nic! Valentin tady panikaří.
Co?
Počkej, nechala nám dítě?
Ne, nedám ti Valentina. To ji chceš kojit nebo co?
Co? Moje sobeckost teď není náš hlavní problém.
Sofio?
Nech těch keců! Odneseš to dítě na policii, jasný?
Co?
Na policii? Ale proč na policii?
Je to hrozný? Ne, je to rozumný, Sofio.
Nepotřebuješ mou pomoc? Fajn.
Zařiďte si to sami. A až to vyřídíte, dejte vědět.
Volala jsem Valentinovi, ne tobě!
Co se děje?
Ale nic, vůbec nic.
Zopakuju otázku. Co se děje?
- No nic. - Paní Agaziová.
Máme doma její dítě.
Cože?
Paní Zelinská zase krvácí.
Do prdele.
Vy jste si ji vzali s dítětem k sobě?
Jo.
Zbláznili jste se? Uvědomujete si, že...
To není moje zodpovědnost!
Tak neplakej už. Ticho.
Miminko. Všechno je dobrý.
Neboj se. Najdeme ti maminku.
Neplakej, já se o tebe postarám.
- Tak už se uklidnila? - Trochu jo.
- Bolí to? - Jo.
Můžu si sáhnout?
Je to ucpaný.
Máte tvrdá prsa.
Když ji kojíte, musíte si ji bříškem přitisknout k sobě
a nosánek dát nahoru, aby se jí otevřela pusinka.
Jinak vás bude štípat. Proto to tak bolí.
Jo, já vím. Já už děti mám.
To jsem nevěděla.
Kde jsou?
Jsou doma.
Máte horečku. Něco vám na ni dám.
Co tady děláte?
Jak jako?
Nepracujete?
Já už nemůžu.
Proč už nemůžete?
Omlouvám se, že jsem ji tu nechala.
Chápu to.
Je to těžký. Člověk ztrácí odvahu.
To už je asi život.
Malá je v pořádku.
Pardon, promiňte.
Dobrý.
Jak se máte?
Dobrý, co ty?
Dobrý, dobrý.
Jak se máte?
Skvěle. Moc rád vás vidím.
Díky, Valentine.
V pohodě.
Jsou pryč.
Je to fakt těžký.
Přijde mi,
že všechno, co uděláme, dopadne na hovno.
Už žádný omdlívání.
Všem třem vám přeju hodně štěstí.
Bylo mi potěšením s vámi pracovat.
Opatrujte se.
To byla čtyřka?
Jo, čtyřka.
Udělám to, jo?
A vydechneme, přesně tak.
Výborně.
Dáme paní na sedmičku.
Je tvoje, musím jít na poradu.
Jo, dobře.
Jak je na tom paní Mazierasová?
Dítě není životaschopné.
Interrupci bude řešit Bénédicte.
Chudáci rodiče.
Přijít o dítě v 8 měsících.
Nikdo neodepsal.
Kdo si bere na jaře volno?
Já, jedu na Maledivy.
Na Maledivy?
No teda, Maledivy!
Ty se máš!
Hned bych jela taky.
Dělám si srandu, můžu za svůj plat letět na Maledivy?
Asi ne...
Promiň.
- Nenapadlo mě to. - No jo.
Tak dobrý, ještě se vrátím.
Probereme to e-mailem.
Nebo mi řeknete.
Já jsem blbá.
Maledivy.
Výborně.
Než přijdou další, tak trochu popojdeme.
Zvládneme to?
Výborně.
Pěkně dýchejte. Všechno je dobré.
Ještě pár kroků.
Posadíme se sem.
Hned se vrátím a postarám se o vás.
Řeknete mi jméno?
Roseauová. Hélène Roseauová.
Dobře,
hned přijdu.
Do prdele.
Mám pár, kterým umřelo první dítě.
Před dvěma lety.
- Jak se jmenuje? - Hélène Roseauová.
Nedávno jsem je měla na pohotovosti. Jsou strachy bez sebe.
První dítě se jim narodilo předčasně. Byla to hrůza.
Té malé ani nenaskočilo srdíčko.
Sotva ses vrátila, Sofio.
Klidně je vezmu.
Sofio.
Ty ten pár zvládneš. Já ti věřím.
Jo. Já taky.
Seš tak silná.
Výborně.
Vyfoukněte.
Stahy jsou pryč?
Jsem tady.
Nebojte se, dopadne to dobře.
Bude to dobré.
Sofia je skvělá asistentka.
Dítě jste donosila a všechny hodnoty máte v normě.
Slyšíte jeho srdíčko? Je krásně slyšet.
Narodí se vám zdravé miminko.
Zavolám anesteziologa. Dáme vám epidurál
a hned se vám uleví.
A kdybyste něco potřebovala, zmáčkněte to tlačítko za vámi.
Nebojte se nás zavolat. Klidně i dvakrát za minutu.
Jak budete chtít. Dobře?
Bude to klidný porod a všechno dopadne dobře, jo?
Není to urgentní, ale...
musíš jít za rodiči.
Pomalu, už to bude.
Čekáme tady už od rána!
To myslíte vážně? Máme jít na pokoj?
Já vím, omlouvám se, ale všude máme plno.
Vezměte si tolik času,
kolik potřebujete.
Můžeme si spolu všechno znovu projít.
Každopádně tu s vámi budu po celou dobu.
Jemně vydechněte, Hélène.
Hluboký nádech.
A jemně vydechněte.
Ať to přejde.
Foukněte.
Jemně vyfoukněte.
Ať to přejde.
A ještě nádech.
Už to bude.
Dobře, můžeme.
Zaujmeme pozici,
pomalu budete spouštět ramena a hlavu.
Ano. Srolujte se.
Jdu na to.
To je ono, ano!
Jste silná. A vší silou!
Jo, vyfoukněte.
A je tady, Hélène. Je tady, už ji tu máte.
Je na světě. Vezměte si ji.
Je v pořádku?
- Víte to jistě? - Vím to jistě.
- Gratuluji! - Je v naprostém pořádku. Výborně.
Očička má dokořán.
Výborně.
Byla jste moc odvážná. Nebojte se, všechno bude dobré.
Jste v nemocnici. Tak tady se svou ženou nemluvte!
Já s ní budu mluvit, jak chci!
Uklidněte se, nebo zavolám ochranku.
Epidurál nezabírá.
Mám další dvě pacientky a konzultaci na pohotovosti.
Nic proti přirozeným porodům. Ale to ona nechce.
Vím, že to nechtěla. Dělám, co můžu.
Tak za ní aspoň běž! Dělej svou práci.
Postarej se o svoje rodičky, a pak něco říkej!
Nemám čas na ten truchlící pár. Nevím, kdy se tam dostanu.
Podruhé to dítě neumře.
Porodnice.
Dobře, vyřídím.
Diabetička z pohotovosti. 36 týdnů, pět centimetrů.
- Bude tu za dvě minuty. - Beru ji!
Chcete ho vidět?
Proč tady tak dlouho čekáme?
Sedíme tady už pět hodin!
- Omlouvám se. - Nikdo za námi nepřišel.
Je mi to líto.
Máme opravdu hrozně moc práce.
Opravdu...
Mrzí mě to.
Jedna pacientka začala plakat a řekla, že se bojí o život.
A co jsem jí řekla? Že se hned vrátím
a utíkala jsem za další pacientkou, která ležela v kaluži krve.
Když jsem se vrátila, tak začala sama tlačit.
A celou dobu u toho plakala.
Ta druhá zatím ležela ve vlastní krvi.
Je to šílený. Musí tu rodit samy. Je to hrůza.
Klid, tou noční sis vysloužila bonus devět euro.
Končím.
Co?
Končím.
- To nesmíš. - Ale jo.
Ty posraný hodiny mi nevadí.
Že se nemůžu najíst ani vychcat, to taky snesu.
Přicházím o dětství vlastního syna za pár šušňů.
Bolí to, ale zvládnu to.
Ale takhle se chovat k lidem...
to nemůžu.
Kvůli tomuhle jsem sem nešla.
Tohle je kancelář.
Charlotte, toto je Juliette, budoucí porodní asistentka.
Dobrý den, těší mě.
Tady je lednice na oxy a přístroj na měření aglutininů.
Tady jsou jesličky. Tady vidíš srdeční rytmus miminek a stahy.
Musíš je hlídat. Hlavně u porodů s komplikacemi.
- Jak poznám, že je problém? - Problémy jsou pořád.
Vítej ve veřejný nemocnici.
Ale jsme tým.
BUDOUCNOST JE V MÝCH RUKÁCH
JEDNA ŽENA NA PORODNÍ ASISTENTKU
MIZERNÝ PLAT ZA SKVĚLOU PRÁCI
MÁM TOHO AŽ PO VAJEČNÍKY
BUDOUCNOST PORODNÍCH ASISTENTEK JE NEJISTÁ
PEČUJTE O ŽENY
NENÍ TO JEN PRASKLÁ VODA
HODOTNÁ PROFESE, MIZERNÁ PENZE
MATEŘSTVÍ = NEBEZPEČÍ
NECHCI SE SEBOU NECHAT ŠPATNĚ ZACHÁZET
ZABILI JSTE NEJCENNĚJŠÍ POVOLÁNÍ
UMÍRÁM
PORODNÍ ASISTENTKY JSOU ODSUZOVÁNY K SMRTI
České titulky Anna Jančíková S PRO ALFA CZ, a.s. 2023