Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mi? Nem hallom. Várj, nem arra. Arra. Ott van, ott van.
Siess, késésben vagyunk!
Hogyhogy mindig más dolgom van? Ne bosszants már! Mondom, hogy hülyeség!
- Micsoda? Anyád miért avatkozik bele? - Louise! Gyere már!
Nem, én...
- Most viccelsz? De hát ez... - Gyere már! Tedd le!
Ez nem... Mi? De hát mi a bajod velem?
Az összeköltözésre mondtam igent. Az nem eljegyzés.
- Hogy mondhatsz ilyet? Undorító! - Siess már!
Micsoda macsó szöveg! Csak azért mondod, hogy megbánts.
Tudod, hogy ez az első napom a kórházban.
- Szülészet. - Jó napot! Az új szülésznők vagyunk.
Nyitom.
Mély levegő, tartsa!
Jó, ez rendben.
Nagyon jó.
- Nagyon jó! - Gratulálok! Nagyon jól ment!
- Bravó! Nagyon ügyes voltál! - Szia, szia, isten hozott!
- Kicsikém, fantasztikus! Hihetetlen! - Bravó, Lucie!
SZÜLÉSZNŐK
Szia, te gyönyörű!
Köszönöm!
- Szétkenődött. - Igen.
Felejtsd el azt a hülyét!
Gyere, menjünk, fel a fejjel! Mosolyogj!
Menjünk, lányok!
Jobban szeretném, ha itt maradna. Nem akarom rád tukmálni.
Hívtam a neonatológiát, de tele vannak.
- Szólj, ha változik a helyzet, jó? - Marushka!
- Igen? - Rossz a kengyel a 2-esben.
- Igen? Oké. Intézem. - Igen.
Marilyn! Elvinnéd Louise-t Bénédicte-hez? Rá osztottam.
- Ki az a Louise? - A vörös lány.
- Akkor viszed? - Jó, rendben. Gyere!
- Jó napot! - Jó napot!
Ő Grégoire, a főorvos. A kakas a tyúkólban.
Fiatal, de zseniális.
Amúgy is alacsony az átlagéletkor, ebbe a szakmába belehalsz 30 év után.
Béné! Nézd, ő Louise, új lány. Te leszel a mentora.
- Jó napot! - Viccelsz?
Nem, nem.
Jó napot!
- Ez komoly? - Mi?
Hogy tanítsak be ma egy újat? El vagyunk havazva!
- Tudod, hogy muszáj újakat felvennem. - Tudod, mi ez, Marushka? Tudod, mi ez?
Szabotázs. Felelőtlen és lelkiismeretlen.
Bocsánat, de nem látom előre, melyik nap lesz káosz.
Igen, megvan, Sofia. A szülésfelkészítőre osztottuk be.
- Biztos? - Igen.
Nem, nem, az nem lehet. Többféle hármas szintű képzést is végeztem,
és mindegyiket nagyon jó eredménnyel.
Sokszor mondom az újoncoknak,
hogy ez a szakma nem csak az adrenalint jelenti a szülőszobán.
Megmutatom, hová menjen, utána az ikresnél leszek.
- Marushka, jött a szerelő. - Nézzük!
Akit még tegnap hívtatok. Most csinálhatja?
Először is szedd le a sminkedet!
Szóval a csőpostával küldöd a vért az antitestszűréshez.
Jelöld sürgősnek a mintákat, úgy hamarabb sorra kerülnek.
- Jó. - Kié?
- Az 5-ös. Marilyné. - Megyek.
Tudom, nem te tehetsz róla, de újoncokat küldeni hozzánk egy ilyen napon!
Abban van az oxitocin,
ez a babaszoba.
Gyere! Ott vizsgáljuk a köldökzsinórvért,
ez a labor a megszakításokhoz.
Jól van?
Nem? Nem túl jól? Nem?
Légzőgyakorlat? Nem csinálja? Pedig akkor...
Tudom, de akkor is kell lélegezni, így ni.
Mutatok valamit. Nézze, álljon így!
Nagyon jó, igen. Nagyon jó.
Lélegezzen! Pontosan így, igen.
Itt vannak a vécék, bár nem lesz időd pisilni.
Tényleg, azt még nem mondtam,
hogy a STAN-monitorozásnál a kép a központi monitorra megy,
úgyhogy előbb nyisd meg az ORBIS-t!
Érted, miről beszélek?
A központban látszik az összes szívfrekvencia-monitor képe.
- Igen, persze, tudom. - Igen? Oké. nagyon jó.
Ott a reanimáció, hátul a műtő,
ebbe a két szobába hozzuk a problémás eseteket:
farfekvés, ikrek, heges méh, koraszülés veszélye,
így szükség esetén közel van a műtő a császárhoz.
Már ne is haragudj, de abból gond lesz, ha nem figyelsz rám,
- Bocsánat, én csak... - A telefont hagyd az öltözőben, érted?
- Nem találtad a kijáratot? - Bocs, bocs!
Micsoda szar nap volt!
Nekem is szar volt, életemben nem unatkoztam ennyire.
Tényleg? Ne túlozz!
Nem túlzok, a szülésfelkészítés nem az én világom.
Eljön a pillanat, amikor vállalni kell a kockázatot. Miért nem hiszed el?
Nem erről van szó, csak túl hirtelen jött a dolog.
Hozzá kell szoknom a tartós kapcsolathoz, ahogy mindenkinek.
Nem is tudom, mit mondjak erre, Louise.
Ehhez nincs használati utasítás. Ha nem tudsz megbízni senkiben, akkor...
Ne haragudj, anya, de azt hiszem, másképp állunk hozzá a kapcsolatainkhoz.
- Ennyi az egész. - Nem, nincs igazad.
Azért ismerd el, hogy nem könnyű veled, drágám!
A legkisebb megjegyzéstől is kiborulsz.
Most is kiborultál, hiába mondom, hogy...
Miről beszélsz, anya? Nem borultam ki, te csinálod,
érzéked van ahhoz, hogy oda szúrj, ahol már úgyis fáj.
Talán én bosszantlak fel?
Pontosan. Mintha szándékosan csinálnád.
Most is teljesen nyugodt voltam, mielőtt hívtalak.
Ilyen hozzáállással nem jutsz messzire, drágám.
Ehhez fáradt vagyok, borzalmas hetem volt.
A szakítás, a költözés meg minden, úgyhogy semmi szükségem rá,
hogy te is rátegyél egy lapáttal. Nem azért hívtalak,
hogy még te is belém rúgj.
Persze, én rúgok beléd, mindig te vagy az áldozat, igen, igen.
Figyelj, anya, semmi kedvem ehhez a beszélgetéshez,
majd később hívjuk egymást, jó?
- Jól van, akkor pihenj, drágám! - Jó, az lesz.
- Te is pihenj! Igen. - Jól van, jó legyél!
- Persze, persze. Szia, puszi! - Akkor majd hívjuk egymást, szia!
Jól van, jól van.
Nem kell dühöngened, csak aggódik érted.
Te legalább panaszkodhatsz.
Ha én azt mondanám anyának, hogy ez nagyon kemény, kitagadna.
- Kölcsönadom anyát, ott a száma. - Lehet, hogy felhívom, vigyázz!
Megvizsgálhatom?
Ez most...
Nos...
Sajnos továbbra is görcsöl.
Mindent megpróbáltunk, de az izomlazítók nem segítenek,
vagyis folytatódik a vajúdás, és a két kislány hamarosan megérkezik.
Ez nagyon korai, tudom, nagyon korai.
Még nem érettek.
Segítségre és ápolásra lesz szükségük,
de ezt megkaphatják itt, igen.
Tényleg a lehető legjobban fognak gondoskodni róluk.
Tudom.
Haladjunk lépésről lépésre, rendben?
Kapnak néhány percet.
Ha bármilyen kérdésük van,
bármilyen, szóljanak!
Rendben?
Ez meg mi volt?
Ez meg mi volt, hallod? Mi volt ez? Te meg az érzelemkitöréseid!
Azért vagy itt, hogy megnyugtasd az embereket,
nem azért, hogy megijeszd őket,
úgyhogy a lelki problémáidat hagyd az öltözőben a mobiloddal együtt, érted?
Ez itt a hármas szint. Ébredj fel, hallod?
A legsúlyosabb patológiás esetek! Nincs jogunk ilyen hülyeségekhez!
Elnézést, valamiért nem működik a csap a szobában.
Megnézné még egyszer? Köszönöm! Rendben.
Hogy tudok segíteni neked?
Ha ezt is nekem kell megmondanom, az nehéz ügy lesz.
Oké.
Hihetetlen!
És most lazítsanak!
Mély levegő, és most lassan engedjék ki! Lassan!
- Földszint. - Nem.
Nem, nem, nem, a régiek közül senki nem akar a szülőszobára menni.
Ideiglenesek? Alig találsz, és még be is kell tanítani őket.
Fogalmam sincs, hogy csináljak beosztást.
- Marushka! - Eskü, nem tudom, mit csináljak.
Tessék? Majd hívj vissza, rendben?
- Igen? - Kell valaki a szülőszobára?
- Igen, nem vagyunk elegen, és... - Itt most nagy a csend.
- Mehetek erősítésnek. - Nem is tudom.
- Jól van, jól van, igen! - Tovább! Igen, igen, igen!
- Még, még, még, még, még! - Szuper!
Nagyon jól halad a kicsi, tényleg szuperül csinálja!
Még, még, még, igen, igen, igen, pár másodperc!
- Még egy kicsit! - Még, még, nagyon jó.
- Igen, így tovább! - Nagyon jó, nyomjon! Szuper!
- Így tovább! - Igen, igen!
Oké. Máris folytatjuk.
Most finoman fújjon ki, mintha egy szívószálba fújna.
Oké? Mintha egy szívószálba fújna.
Igen. Igen. Szuper.
- Nagyon jó. - Igen.
- Igen, igen, igen. - Tökéletes!
Tökéletes!
Szuper, Cécilia, abbahagyhatja!
Oké.
- Még egy kicsit hadd táguljon a gát! - Jó.
- Meg akarja érinteni a kicsit? - Igen.
- Csodálatos! - Igen, itt van a kislánya.
- Tessék! - Jól van.
- Tudna megint lélegezni? - Oké.
Szép lassan.
Jól van, jól van.
Jól van, nagyon jó.
Most pedig nyomjon egy kicsit, hogy kijöjjön a baba válla.
- Jó. De nincs összehúzódás. - Ezt elveszem.
- Semmi baj. Így is jó. - Rendben.
- Majd úgy csinálom, mint az előbb. - Folytassa! Igen.
Nyújtsa ki a karját, hogy elérje a kicsit!
Ott van, fogja csak meg!
Tessék!
- Kicsikém! - Bravó!
- Gratulálunk! - Itt is van.
- Kicsikém!
- Bravó! - Gratulálok!
- Bravó! - Gratulálunk!
- Bravó, Cécilia, gratulálunk! - Gratulálok, uram!
Jól van, jól van.
- Drágám! - Itt letörlöm.
Szia, kicsi!
- Kicsim! - Igen!
Bravó, Cécilia!
- Feladom rá a sapkát, hogy ne fázzon. - Jól csinálta, Cécilia, nagyon jól.
- Szuper volt, tényleg. Komolyan. - Gyönyörű ez a kicsi lány!
Kicsit megfordítom, hogy el tudjuk vágni a zsinórt, rendben?
Csak egy pillanat.
- Jól van, gyere, kicsikém! - Igen.
Így ni, tökéletes.
- Így jó? - Nagyon jó.
Így, így, csak bátran.
Kész is.
Köszönöm!
Megnézzük a 6-ost?
- Igen, biztos megjött a lelete. - A lelete?
Még egyszer nézettem trombocitaszámot a preeklampszia miatt.
Mindent elrendeztem, bekötöttem az infúziót, és szóltam róla odafönt.
Már csak a leleteit kell megvárni.
Nagyon jó.
Louise!
- Jól vagy? - Igen.
Tedd ki a babafotódat a táblára!
- Ne felejtsd el! - Jó, persze.
Én is kitehetem az enyémet, vagy csak a szülésznők?
Veled kivételt teszünk.
Sofia, te se felejtsd el! Mi vagyunk a nagy csapat!
Éjjel-nappal erre gondolok, ez a legfontosabb.
Itt Antoine, a rezidens.
Fél órája küldtem le egy vérmintát sürgős vizsgáltra, és még semmi.
- Nem, nem az az Antoine. - Julie?
Nem, Julie hipnózis továbbképzésre ment.
- Fanfan? - Fanfan? Betegállomány.
Ez ördögi kör. Elmennek betegállományba, aki marad, az kikészül,
és szintén betegállományba megy, végül nem marad senki.
Persze, persze, de mit csináljak, nincs senki, aki mentorálja, szóval...
Kit? Sofiát?
Őt nem kell mentorálni, szuper jól boldogul egyedül.
- Igen? Tényleg? - Igen?
Ez az!
Jó, akkor ezt elrendeztük. Szuper!
Ezt kihúzhatom a listámról. Nézzük, ezt megcsinálták?
- Tessék! - Igen, igen, már jó.
Akkor ezt is kihúzom.
Elnézést! Kérdezhetek valamit?
Hogyan kell megmérni, mennyire nyitott a méhszáj?
Hogyan vizsgáljuk a kezünkkel,
hogy kétujjnyira vagy négyujjnyira tágult?
Persze olvastam a tananyagot, de nem tudom, a gyakorlatban hogy megy,
mert még soha életemben nem tapintottam méhszájat.
- Legalábbis azt hiszem. - Figyelj, Louise!
Te hogy méred a méhszáj tágulását? Az új medikus szeretné tudni.
Ja, vonalzóval.
- Vonalzóval? - Igen.
Hopp, és...
Vagyis... vagyis akkor...
Oké. Jól van, jól van. Persze, igen.
Hé, hé, hé, pomponlányok, nyugi!
- Nem tűnt fel, hogy épp telefonálok? - Jól van!
Lányok! Az kinek a kismamája ott a folyosón?
Nagy fájdalmai vannak. És jönnek még ketten.
Hé, hé! Lányok és fiú!
Mindig ez van. Ha kicsit lazulunk, rögtön vár a gálya.
Segíthetek egy szülésnél?
- Szerintetek bemehetnék egy szülésre? - Várj egy kicsit!
- Louise! - Szerintetek...
Ez...
- Kérem! - Igen, máris megyünk, uram, elnézést!
Tehát Madame Weiss teljesen kitágult,
az ötösbe tettem, és az enyém lesz.
A férje valahogy nagyon furcsa, kiráz tőle a hideg.
- Mit ír a kartonja? - Semmit, de erőszakra gyanakszom.
Rendben, küldheted. Akkor marad egy.
Egy kiskorú, teljesen nyitott méhszáj, 38 hetes, nincs rizikófaktor.
Nálad is? Mi van most, hogy mindenki teljesen kitágult?
Jó kérdés. Vérzés az egyesben, és Antoine a műtőben van.
- Az egyes még nem üres? - Nem, még nem üres.
Nagyon jó, kezdődik a buli.
Szülészet.
Igen, rendben. Máris.
Kismama a sürgősségiről, hét centire tágult, fokozott fájdalom.
Nekem nem megy, jön egy kísérő nélküli kiskorú.
Akkor csinálom.
- Nem, nálad már hárman vannak. - Mindenki másnál is.
Az enyémek nem veszélyeztetettek, jöhet még egy.
A fenébe, az enyém.
Oké, rendben, csináld! De rögtön szólj, ha gond van!
Oké.
Marush, teljesen el vagyunk havazva.
Át tudnád tenni másik napra a mai megszakítást?
Igen, köszi!
Most mély levegő,
és kifújjuk, nagyon jó.
Tudom, hogy nehéz, de még egy kicsit legyen türelmes!
Azonnal kap szobát, amint lehet.
- Jó. Jó. Igen. - Addig a férje segít.
- Máris jövünk. - Rendben.
A központi nem működik az ötösben, nem látom a szívhangokat.
Az éjszakásoknak is ez volt a gondja, de a négyesben.
Így hogy ellenőrizzem a többieknél a szívhangot,
ha az ötösben vagyok egy órán át?
- Réda, nálad működik a központi? - Igen?
Igen.
- Hívnátok a karbantartókat? - Valaki intézze, jó?
Jól van, koncentráljunk a légzésre!
Mély levegő, és fújja ki hosszan!
Szuper, higgye el, nagyon jól csinálja, folytassa így!
A felesége nagyon jól csinálja, segítsen neki a légzésben, rendben? Oké?
Folytassa, nagyon jól csinálja! Ne hagyja abba!
- Bátorság! - Köszönjük!
Fel kell öltöztetnem egy babát, hogy felszabaduljon a szoba.
- Jövök vissza, amilyen gyorsan tudok. - Jó. Igen.
Nézze, Clara, a méhszáj nem tágult.
Az összehúzódások rendszeresek, de nem elég hatékonyak.
De nem kell aggódnia, fokozatosan tágulni fog.
Ne haragudjon, de borzasztó fájdalmai lehetnek, máskor soha nem panaszkodik.
Igen, igen, tudom, hogy nagyon fáj. A szülési fájdalom más, mint a többi.
Nyugodj meg, drágám, minden nagyon jól megy.
Segítünk, és megpróbáljuk jobban csillapítani a fájdalmát.
Pár perc múlva visszajövök, de azonnal hívjanak, ha kell,
és nézzék csak: folyamatosan ellenőrzöm a baba szívét,
akkor is, amikor épp másnál vagyok, úgyhogy látom, jól van-e.
Rendben, Clara?
Jól van. Sietek vissza.
Köszönjük szépen!
Bocsánat!
- A francba! Bocs! - Ez nem focipálya!
Nem kell ide-oda rohangálnod ahhoz, hogy hatékony legyél!
Sajnálom, bocsánat!
- Hogy állunk, Capucine? - Minden kész.
Mouna, nemsokára epidurálni fogjuk, és enyhül a fájdalma.
- Rendben? - Oké.
- Nem működik? - Nem, nem.
Van egy kis technikai probléma, máris jövök.
- Réda, nálad megy a központi? - Igen.
Itt nem. Figyelnéd a 2-es szívritmusát?
Igen.
- Le kell hajtania fejét! - Segíts neki, Sofia!
- Hajtsa le a fejét! Így ni! Bravó! - Jól van, jól csinálja.
Szuper, most így kell maradnia! Nézzen rám!
Nagyon jó! Eressze le a vállát, hajtsa le a fejét és görbítse a hátát!
- Mouna, nézzen rám! Így ni. Nézzen rám! - Most ne mozogjon!
- Nézzen rám! Nézzen rám! Mouna! - Most ne mozogjon!
- Ez az, nagyon jó. - Jól van.
Nagyon mozog, így nem tudom megcsinálni az epidurálást, és anélkül kell szülnie.
- Most ne mozogjon, érti? Nézzük! - Jól van.
- Hajtsa le a fejét, görbítse a hátát! - Hajtsa le a fejét! Bravó, Mouna!
Ha akarja, szorítsa a kezemet, szorítsa erősen! Igen, tökéletes.
- Bravó, Mouna! Nagyon jó. - Igen, ez az! Nagyon jó!
- Ne mozogjon! Ne mozogjon! Jól van. - Most maradjon így, jó?
Lélegezzen, csak pár másodperc.
Mindjárt kész. Mindjárt kész! Lélegezzen! Szuper!
- Szuper! - Felveszem.
- 1-es kód. Vészhelyzet. - Vörös kód. Megyek.
Sofia, te maradj, befejezem!
- 1-es kód. Vészhelyzet. - Nem oda, nem oda!
- Pillanat. - Ide!
- 1-es kód. Vészhelyzet. - Sofia! Ez a kettes!
- 1-es kód. Vészhelyzet. - Pillanat, pillanat!
- 1-es kód. Vészhelyzet. - Jól van, jól van, kész.
1-es kód.
- Kérem! - Valaki beszéljen vele!
Nem, nem, ide nem jöhet be. Mindjárt kijövünk önhöz.
- De mi történt? Jól van a baba? - Kérem, nem maradhat itt.
Mi történt? Mi a baj? Látni akarom a babát!
3 kiló 10.
Jó. Csináljuk az APGAR-t!
Mérd a szaturációt!
Te hozz szondát!
- Szárítsd meg és stimuláld! - Gyerünk, kicsim, maradj velünk!
Oké.
- Gyerünk, gyerünk! - APGAR 0, szívom.
15 óra 23.
- Mikor született? - 15:21-kor.
- Oké, gyerünk! - Gyerünk, kicsim!
Oké, lélegeztetem.
Egy, kettő, három.
- Gyerünk! - Kettő, kettő, három.
Három, kettő, három.
Négy, kettő, három.
- Gyerünk! - Öt, kettő, három.
Egy, kettő, három.
Kettő, kettő, három.
- Három, kettő, három. - Még mindig bradikard.
Emeld az oxigént 30-ra!
- Harminc. - Nem, nem, 40-re!
- Most 40. - Gyere vissza, kicsim!
Nem emelkedik.
Hatvanra! Időre született?
Igen. Oxigén 60.
Szaturáció 30.
Tedd 100-ra!
- Gyere vissza, gyere vissza! - Százon van.
- Nem, semmi. - Nem.
Ez nem megy. Masszázs lesz.
- Hogy hívnak? - Sofia.
Masszírozd!
Egy, kettő, három, fújás. Nem, nem vagyunk együtt. Újra!
Egy, kettő, három, fújás.
Még mindig semmi. Megint leszívjuk.
Célia, nagyobb szondát kérek. Gyorsan!
- Mekkorát? - Tízest.
- Mi van vele? - Gyerünk, gyerünk!
Ne hagyj itt minket, kicsim! Szívás!
- Kérem, uram, nyugodjon meg! - Gyerünk, baba!
- Látni akarom! - Emelkedj! Emelkedj!
Megint fújunk.
Egy, kettő, három, fújás. Egy, kettő, három, fújás.
- Gyerünk! - Egy, kettő, három, fújás.
Nem emelkedik.
- Célia, vedd át a masszázst! - Látni akarom!
Egy, kettő, három, fújás.
Még mindig semmi. Nem javul.
Célia, intubálást, Sofia, adrenalint!
Ne add fel!
15:25, az négy és fél perc.
És még mindig nincs reakció.
Kész, mehet.
Várjatok!
Itt a szív!
- Helló! - Szuper!
- Szia, baba! - Már rózsaszín.
Hé, mutasd meg, hogy az agyad kibírta!
Jól van, jól van. Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
- Hívd a neonatológiát! - Emelkedik a szaturáció.
- Jól van. - Hagyd, majd én.
Halló! Itt Célia a szülészetről.
Küldünk egy császáros babát. Vörös kód volt méhrepedés miatt.
Igen, igen, szívmasszázs volt, és visszajött.
A szaturáció most 40%, stabilizálódik.
Nem tudok sok mindent mondani. A baba stabil, de még hipotermiás.
Többet tudunk majd a holnapi MRI után.
- Köszönjük! - Köszönjük, Ines!
Nem értem. Mi történt tegnap?
Az történt, Marushka, hogy túl kevesen voltunk.
Egy pillanat, egy pillanat! Kezdhetnénk az elején?
Másképp nem jutunk semmire. Itt van nálam a páciens kartonja.
Komoly fájdalmak, alacsony pulzus,
főleg a gyenge és kevéssé hatékony összehúzódások alatt.
Sofia, gondoltál méhrepedésre?
Nem. Elhelyeztem a kismamát,
először valami krónikus fájdalomra gondoltam, nem volt időm, hogy...
Nem fogjuk pellengérre állítani Sofiát, ugye? Új itt az osztályon.
Valakinek, leginkább nekem felügyelnem kellett volna rá.
Nem, nem te vagy a probléma, és nem is Sofia.
Ha a kismamát előbb elhelyezzük, és nem aszalódik órákig a folyosón,
bármelyikünk kiszúrta volna a gyengülő összehúzódásokat.
Monitor nélkül hogy jutott volna eszünkbe a méhrepedés?
- Mindig ugyanaz a probléma. - Egy pillanat!
Nem vádolom se Sofiát, se Bénédicte-et, csak tisztáznám a dolgot.
Azért egy kicsit most mégis olyan, mintha bírósági tárgyaláson lennénk.
Csendet! Csendet! Köszönöm!
Sofia, folytasd, kérlek!
Elhelyeztem a kismamát, rátettem a monitort.
A szívritmus lassú volt, de nem vészesen.
Nagyon rosszul érezte magát, és az összehúzódások gyengék voltak.
- Látnom kellett volna, hogy gond van. - Nem, Sofia, nem láthattad.
Nem tudhattad. Senki nem láthatta.
A központi monitor nem működött, úgyhogy Rédától kértem segítséget.
Igen, és tényleg nem volt semmi aggasztó jel.
Ha mondtad volna, hogy esetleg van ilyesmi, másképp figyeltem volna.
De, Réda, semmi értelme így visszadobni a labdát.
- Nem Sofia a probléma. - Tudom, hogy...
- Tudom. - Nem Sofia a probléma.
A kórház a probléma,
meg az egyre pocsékabb rendszer, ami miatt soha nem vagyunk elegen.
Sokszor négy kismama jut egy emberre.
- Négy! - Tudom.
Öt éve ez még kivételes eset volt, mára meg ez lett a mindennapos rutin.
Angliában egy szülésznőre egy kismama jut.
- Csakhogy mi nem Angliában vagyunk. - Jó, és akkor ne tegyünk semmit?
- Nem azt mondtam. - Jól van, jól van. Akkor mit javasolsz?
- Igen? - Sztrájkot. Sztrájkolnunk kell.
Semmi értelme sztrájkolni, muszáj dolgoznunk, Marilyn!
Csökkenteni akarják a költségeket.
Ha sztrájkolunk, fix, hogy nem vesznek fel új embereket.
És határozott idejű szerződéssel nem jó ötlet sztrájkolni.
Igen, de egyre többször olyan a helyzet, mint tegnap.
Az jó ötlet, hogy ezt elfogadjuk?
Mert ha így folytatjuk, végül tényleg elveszítünk egy babát,
és aztán az is rutinná válik. Ezt akarjátok?
Most is megoldódott, nem? Nem?
Hogy érted azt, hogy megoldódott?
Hogy nem halt meg senki? Ez az egyetlen kritérium?
Az, hogy a baba talán sérült lett, neked nem számít?
Hogy a nők négy órán át várnak a folyosón, az belefér?
Hogy vörös kód jön, mert még szólni sincs időnk,
hogy rosszak a gépek, az neked megfelel?
De mondtam én ilyet? Ezt mondtam? Ezt mondtam?
- Nagyjából. - Nem, nem.
Marilynnak igaza van.
Rohanunk egyik szobából a másikba, beszélni sincs időnk a kismamákkal.
Nincs idő a szakma emberi oldalára.
Az nem segít, ha mártírkodunk, oké?
- A gépek ügye megoldódott, nem? - Nem mártírkodom.
Akkor addig vitatkozunk itt, amíg újabb katasztrófa nem történik?
Az van, mint mindig.
Mindig csak ugyanaz a pár ember elkötelezett. Mindig.
Csak ugyanaz a pár ember?
Engem senki nem vádolhat azzal, hogy nem vagyok elkötelezett.
Egyfolytában túlórázom, lázasan is bejövök,
már négy húgyúti fertőzésem volt, mert nincs időm pisilni menni,
a fiammal idén még nem is találkoztam! Hogy én nem vagyok elkötelezett?
Ez valami vicc?
Jó napot! Jó napot!
Jó napot!
Mindenképpen szeretnék gratulálni, hogy túlélték a tegnapi cunamit.
Nem egy átlagos műszak volt, de együtt sikeresen átvészeltük,
hála a bátorságuknak és a hozzáértésüknek.
Az ilyen dolgokért néha-néha egy kis jutalom is jár.
Ma mindenkit meghívok szusira.
- Jaj, de jó! - Imádom a szusit.
- Szuper. Nagyon jó. - Ez az!
Máris jövök.
A fenébe!
Ebben nincs semmi.
A fenébe!
Mi az?
Csak az első ultrahangra ment el, vérvételen sem volt.
Tényleg! Nem beszélt az aneszteziológussal sem.
Capucine, jött egy kismama,
nagyon rosszul van, de nem járt terhesgondozásra.
- Se vérvételre, sehová? - Csak az első trimeszterben.
Későn észrevett terhesség, bevándorló, hajléktalan, érted, ugye?
Vehetünk tőle vért most, és megjelöljük a labornak, hogy sürgős.
Az eredményt kötelező megvárni. Mennyire van kitágulva?
Négyujjnyit mondtak a sürgősségin.
Nem látom értelmét az epidurálásnak, mindjárt szülni fog.
Remek.
- Átvegyem? - Nem.
Ez komplikált eset lesz.
Nem beszéli a nyelvet, nincs róla orvosi infó.
A terhességéről sem tudunk semmit.
Csinálom.
Bemehetnék valamelyik szülésre?
Nem, bonyolult esetek vannak.
A fenébe! Valentin, teljesen elfeledkeztem rólad.
- Nem baj. - De igen, bocs!
Mit gondolsz, Bénédicte, bemehetnék a 4-es szülésére?
Sajnálom, már késő, megszületett a baba.
Ott kell lenni időben, nem fogunk utánad szaladgálni!
Nyomjon, nyomjon, nyomjon, nyomjon!
Erősebben! Erősebben! Nem elég, amit csinál!
Segíteni kell a babának, segíteni kell a babának!
- Nyomjon, nyomjon! - Ne kiabálj vele, érti, amit mondasz.
Erősebben! Tovább, tovább, tovább, tovább!
Jól van, hagyjuk lélegezni, rendben?
Oké, a következő fájásnál sokkal erősebben kell nyomnia.
- Érti, amit mondok? Érti, amit mondok? - Igen, szerintem érti. Ugye érti?
Ez így nem lesz jó! Mély levegő, benntartja, és kezdjük!
Nyomjon! Nyomjon! Nyomjon! Nyomjon!
Nyomjon! Nyomjon!
- Hahó! Érti, amit mondok? - Ne kiabálj!
Rajta, nyomjon! Nyomjon, nyomjon, nyomjon, nyomjon!
Erősebben! Erősebben! Erősebben!
Gyerünk! Tovább! Nyomjon, nyomjon, nyomjon!
Ez így egyáltalán nem jó. Nem nyomhatok helyette.
Hagyd lélegezni, jó? Úton van a kislánya,
úgyhogy azt csináljuk, hogy a következőnél, amikor a szólunk,
mély levegőt vesz, bent tartja, aztán fúj, ahogy az előbb mutattuk.
- Akkor most! Most nyomjon! - Nyomjon! Jó erősen!
Ne hagyja abba! Nyomjon, nyomjon, nyomjon, nyomjon!
- Erősebben! Rajta! - Igen, igen, igen, igen!
- Erősebben, erősebben, erősebben! Állj! - Igen! Igen!
- Állj! - Oké.
Oké.
És itt is van, bravó, bravó!
Gratulálunk! 22 óra 22 perc. Gratulálunk!
Bravó!
Várj!
Így ni!
Így ni, jól van, jól van, jól van.
- Jól van. - Add ide, add ide, add ide!
- Add ide, Louise! - Így ni.
- Add ide! - Nincs semmi baja.
Így ni. Várj! Így ni. Tessék! Így ni.
Ébresztő, kislány!
Ébresztő! Kell egy kis szín!
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
A fenébe!
Nem kell aggódnia, Mariam,
csak megmasszírozzák a kicsit, hogy jobban lélegezzen.
Nagyon jó kezekben van, higgye el!
Egy kis színt!
Finoman, finoman, Sofia!
Jól van, nagyon jó, most már megfoghatja.
Nem. Fáradt vagyok.
Mi lesz a neve a kis hercegnőnek?
Választott nevet?
Nem, válassz te!
Szia, szia!
Szia, baba!
Az én nevem Charlotte.
Anyukád most még nem tud megölelni, de majd nemsokára, rendben?
És mi mind itt vagyunk, jó?
És vigyázunk rád, igen.
Ajaj, milyen szép valaki!
Igen.
Igen, nagyon szép kislány vagy.
Jól van, gyere!
Jól vagy?
Hívtad már a neonatológiát?
Még nem tudják, mi van a kisfiúval, csak egy hét múlva lesz MRI,
amiből majd kiderül, hogy zöldség lett-e, vagy csak hiperaktív.
Mindegy, nem érdekes.
Louise, most nem erről van szó! Mi volt ez az egész?
Mariam az én kismamám volt.
- Csak segítettem. - Te? Nekem?
- Nem ülsz le enni? - Takarod a képet.
Igaz, bocsánat! Elnézést!
Mit csinálsz?
Lakást keresek, mert most...
Szóval az a helyzet, hogy eddig a szüleimnél laktam,
ami nem probléma, de most túl korán kell kelni, és vonattal jövök, szóval...
- Szóval a vonat miatt. - Lakhatsz nálunk.
Nálatok?
Igen, alhatsz a nappaliban a kanapén. Van hely.
Nagyon-nagyon kedves vagy. Lakjak nálad és Louise-nál, tényleg?
De nem fog zavarni titeket, hogy ott vagyok?
Ez nem jótékonykodás. A lakbér 200 euró,
amíg nem találsz mást, és ha Louise-nak is megfelel.
Ez szuper. Tényleg. Komolyan mondom, hogy nekem ideális lenne.
Tényleg, komolyan. De biztos, hogy nem zavarok? Biztos?
Az zavar, ha folyton kérdezgeted, hogy zavarsz-e, érted?
Persze. Bocsi!
De tényleg nagyon kedves, hogy felajánlottad.
Majd összehúzom magam. Szuper.
Jól van, így jó is lesz.
Viszlát! Szép álmokat, Mathis!
Jól van, gyere, bátorság, bátorság!
- Gyere, megkeressük Rédát, ne aggódj! - Mi a fenéről beszélsz?
Fáj a hasam, fáj a lábam, fáj mindenem, mi az, hogy "bátorság”?
Kösz, hogy tartod az ajtót! Milyen bátorság?
Jól van! Minden rendben lesz. Gyere, megkeressük Rédát.
- A lányom szülni fog. Hol van Réda? - De kérem, asszonyom, egy pillanat!
- Réda! Hol találom Rédát? Hol van Réda? - Nem is segítesz, csak rohansz előre!
- Hová megy? - Kérem, asszonyom!
De kérem, ez egy kórház!
Igen, tudom, hogy ez egy kórház, a fiamat keresem.
- Értem, de halkabban! - A fiam orvos, itt dolgozik.
- Ide fog jönni a húgához. Réda! Végre! - Anya! Ne kiabáljatok!
- Mi ez, mit kerestek itt? - Hogyhogy mit keresünk itt?
- Jöttünk szülni! - Jöttünk szülni?
- Jöttünk szülni, bizony! Jön a baba! - Én jöttem szülni!
Én szülök, nem te, érted?
- Köszönjük, majd a fiam intézi. - Melyik szobába mehet?
- A kettesbe. - Menjünk! Hol van a szobája?
Hagyd már abba, egyedül is be tudok menni a szobámba.
- Anya, anya, anya! Csendesebben, jó? - Köszönöm, hölgyem, itt van a fiam.
- Majd ő segít. - Hallgattasd már el!
- Mindjárt jobb lesz egy kicsit. - Szenved.
Tudom, hogy fáj neki.
Mi a helyzet? Minden rendben?
- Nem, nincs rendben. Szenved. - Ez csak egy összehúzódás, semmi baj.
- Nagyon-nagyon fáj. Szenved. - Hol vagy, Samir?
Már nem messze, 200 kilométerre, az kábé másfél óra, nem több.
- Jól van, meg is van. Nagyon jól megy. - Lélegezz!
- Nem, nem, nem így kell most.
Lélegezz, lélegezz!
- Ahogy mutattam, úgy jobb lesz. - Anya, így nem kap levegőt!
- Így nem kap levegőt. - Mindjárt jobb lesz.
Hol van Bénédicte? Hívd fel!
- Ő nem napi 24 órán át dolgozik. - Neki kell foglalkoznia vele.
Neki kell foglalkoznia a húgoddal!
De most nem Bénédicte fog segíteni neki.
Nem tetszik ez a nő.
Réda, nagyon kérlek! Nagyon kérlek!
Csináld te, jó?
Nem, nem, anya, hogy képzeled? Nem fogok a bátyámnál szülni!
Anya! De tényleg!
- Igenis neked kellene csinálnod. - Anya, kérlek!
Nem, nem, dehogyis.
Anya, figyelj! Louise fog segíteni.
Ő szuper szülésznő, megbízom benne, úgyhogy most megyek is.
- Rendben? - Igen? Micsoda? Hová mész?
Hová mész? Itt kell maradnod velünk.
- Hadd menjen dolgozni, anya! - Nem hagyhatsz magunkra!
Tudják, hogy most fog szülni a húgod, maradhatsz!
Souad! Öt centire tágult, vagyis körülbelül félúton van, rendben?
Kér epidurálást?
- Igen, kér epidurálást. - Miről van szó?
- Ne kezdd már megint! - Mondd neki, hogy kérjen epidurálást!
- Ez az én dolgom. Nem ő dönt helyettem. - Kérned kell az epidurálást, érted?
Legalább hadd gondoljam át, hogy akarom-e, vagy nem!
- Réda mit mond? - Réda nem mond semmit.
- Amúgy sincs most itt. - Azt mondja, hogy kell az epidurálás.
Figyeljen rám, kérem! Ez a maga döntése, Souad. Mit szeretne?
Nem, szó sem lehet róla, hogy ne kapjon epidurálást.
Nekem két gyerekem van, jobban tudom, mint te vagy Réda.
Szeretném hallani, hogy mit mond Souad. Mit szeretne?
Nem fogod érezni a fájdalmat, az összehúzódásokat, semmit.
- Jól van, legyen, legyen! - Jól van, nagyon jó.
- Hívja az aneszteziológust! - Jól van. Ahogy akarod.
- Igen? - Hívja, legyen szíves!
- Biztos benne, Souad? - Úgysincs más választásom. Legyen így!
Hívja az aneszteziológust! Azt mondtam, hívja, érti?
- Igen, értem. - Kérek epidurálást, sőt kettőt kérek.
- Tehát akkor kéri. - Igen.
Hívja az aneszteziológust!
A lányom igent mondott, úgyhogy hívja!
Jó.
- Nahát, hogy képzeli ezt? - Hagyd már abba, anya!
- Meglásd, azt csinálja, amit mondok. - Mi az, hogy "meglásd”?
Mi az, hogy "meglásd”? Azt hiszed, te jobban értesz ehhez, mint ő?
Igenis jobban értek hozzá, nekem van két gyerekem, és különben is.
Nem te fogod megmondani, hogy végezze a munkáját.
Nem csinálhatja ezt. Ha én egyszer azt mondtam, hogy hívja, akkor hívnia kell.
Na tessék! Tessék!
Tessék!
Hol az aneszteziológus?
Asszonyom, én most arra fogom kérni, hogy menjen ki a szobából.
- Kizárt, hogy kimenjek! - De, ki fog menni.
Nem, a lányommal maradok.
Nincs itt a férje, úgyhogy mellette maradok, érti?
- Souad, mondd te is! - Engem nem zavar, ha anya itt marad.
- Hallja? - Nem.
Nézze, tudom, hogy nehéz szenvedni látni a lányát,
de én most úgy tudom végezni a munkámat, ha kettesben vagyok vele.
A szülés után bármikor bejöhet,
de most csak egyetlen anya lehet ebben a helyiségben, méghozzá Souad,
úgyhogy arra kérem, menjen ki!
Legyen szíves!
Nagyon köszönjük!
Elnézést, Souad, csak azért csináltam, hogy legyen egy kis nyugalom,
és tudjon saját magára koncentrálni.
- Köszönöm! - Rendben?
- Igen, igen. - Jól van.
Nagyon jó.
Jól csinálja, így folytatjuk az összehúzódás végéig.
Segít neki?
- Hogyan? - Jöjjön!
- Jöjjön ide! - Igen.
Tegye ide a kezét szorosan két oldalra, és nyomja jó erősen!
Souad, maga pedig nyomja a hátát a férje kezéhez!
De így le fog esni.
Nem, nem, Souad nagyon erős, tudja tartani magát.
És az összehúzódások között segítsen neki lazítani.
Rendben?
Mi a helyzet? Minden rendben?
- Igen. - Jól van a lányom?
Igen, jól van. Nagyon is. Jöjjön, menjünk!
- Minden rendben lesz. - Louise, esetleg most...
Nem, sajnálom, nem szeretném. Tudod, a húgom van odabent.
- Mit akar? - Nem érdekes, anya. Gyere!
- Sajnálom, Valentin! - Semmi gond.
- Miért csinálja ezt? - Ez...
Miért? Nézd csak, lemegy!
- De utána emelkedik, úgyhogy jó. - Emelkedik, tényleg. Mi történik?
- Mondd meg! - Emelkedik, ez jó. Nézd, az ott.
De ott nem emelkedik, jobban lemegy.
Nem, nem megy le jobban, nézd, a szürke zónában van. Nézd!
Jól van, látom. Igen.
Szóval akkor minden jól halad? A húgod nem szenved?
- Nem. - És a baba?
A szívével minden rendben?
- Jól van. - Nézd csak!
- És ott? - Ne aggódj!
Nézd, ott lement, valami baj van?
Nem, az csak... Hagyd abba, hagyd abba, engem is stresszelsz.
- Nem stresszellek. - De igen.
Magyarázd meg, mi ez! Nézd, följebb ment!
- És most megint le egy kicsit. - Nem.
- Réda! - Mi az?
Miért ment le ennyire?
Nézd, Réda, nézd! Mi ez, mi történik?
- Mi történik? Miért van ez? - Anya!
Történt valami a húgoddal?
Nézd! Réda! Nem mutat semmit!
Nincs szívritmus, nem látszik semmi, hová tűnt a szívhang?
Miért nem látszik semmi, mi történt? Hová tűnt?
Mondd meg! Megszületett?
Megszületett!
Túl vagyunk rajta!
Az én kislányom!
Kicsikém!
Szeretlek titeket!
Szeretlek!
Tökéletes!
Igen.
Így ni.
Mi a helyzet Mariammal?
- Három napig alhat a hotelben. - Igen? És utána hová megy?
Nem tudom, Charlotte. Gyere be, Sofia!
Én megmondom, hová megy utána. Az utcára.
Ezzel a három nappal a hotelben csak a lelkiismeretedet nyugtatod.
És mit akarsz, Charlotte, mit csináljak?
Szuper, köszönöm!
- Ez nem igaz. - Jöjjek vissza később?
Nem, nem, ülj le, Sofia! Minden rendben.
Nos, Sofia, nagyon elégedett vagyok veled, tényleg,
de úgy érzem, kicsit elfáradtál,
és szerintem a szülőszoba nem az a hely, ahol a legjobban kibontakozhatsz,
úgyhogy javaslom, menj át a terhesgondozásra, vagy...
Negatív visszajelzést kaptál a munkámról?
Nem, nem erről van szó. Nem mindenki érzi otthon magát a szülőszobán.
Neked nehéz volt a kezdet, ez normális, nem a te hibád,
de úgy látom, nem tudsz továbblépni a történtek után, és ezért a...
Szülésznő vagyok, bírnom kell az újraélesztést.
Igen, tudom, de nem menthetünk meg mindenkit.
Ez így van, fontos megértened.
A szülésznő ott van a gyönyörű, felemelő pillanatokban,
ugyanakkor nehéz helyzeteket is át kell élnie, és mivel ez így van, a...
Ha így állnék hozzá, akár szakmát is válthatnék,
de én a szülőszobát szeretem.
Visszamehetek?
Igen, persze.
Ez volt a legjobb ötlet. Mindenki örült. Máskor is megcsináljuk.
- Igen, tényleg jó volt. - Igen, nem rossz. Én benne vagyok.
Én is.
Igen, itt Marilyn. Azért hívlak, hogy lenne helyed még egy kismamának?
Második gyerek, 12 óra 8 perckor szült, azóta egyszer...
Jó napot! Én szállást keresnék egy nőnek, aki nálunk szült egy hónapja,
és hajléktalan. Igen, várok.
Igen, tudom. Azért köszönöm!
- Mariamról van szó? - Igen, de semmit nem találunk.
Letehetem ide Madame Sajoux kartonját? Köszönöm!
Sok sikert!
Igen. Felküldenék egy pácienst.
Hüvelyi szülés komplikáció nélkül, másodfokú gátrepedés, második gyerek,
kislány, három kiló, tíz deka, jó APGAR, jó pH. El tudnátok helyezni?
- Igen, persze, várok. - Réda!
- Igen? - Mit gondolsz a hármas szívhangjáról?
Szerintem fárad. Adjak neki izomlazítót?
- Lazítót? Oxitocint nem kap? - Nem.
- Megnézted? Megmozgattad? - Igen.
- Hipertónia, hiperstimuláció? - Nincs.
Akkor szerintem nincs probléma.
Igen, találtál szobát? A 172-es? Szuper!
Marilyn, mit gondolsz a hármasról? Az az érzésem, hogy fárad.
Adjak Bricanylt,
hogy leállítsuk az összehúzódásokat, és pihenjen egy kicsit a baba?
Nem, nem, ez a ritmus tökéletes. Teljesen normális ebben a stádiumban.
Ne aggódj!
- Antoine, idejönnél, kérlek? - Igen? Megyek.
Itt ez a ritmus, nem túl jó, és tudni szeretném, mit gondolsz.
Adjak Bricanylt? Kezdjek el császárról beszélni, hogy előkészítsem a terepet?
- Melyik az? - A hármas.
- Nem állt le a tágulás? - Nem.
Nincs rizikófaktor? Nincs cukorbetegség, növekedés-visszamaradás, túlhordás...
- Nincs. - Akkor nem értem, Sofia.
A baba jön, segíteni kell neki. Miért adnál izomlazítót?
Erre már én is válaszoltam. Mondtam, hogy minden rendben!
Nézd, Sofia, ez így nem jó. Nem hívhatsz, ha nincs komplikáció.
Csak azért, hogy tanácsot kérj, mert elvonsz a fontosabb dolgoktól...
Ebben egyetértek Antoine-nal.
Néha tényleg nehéz megítélni egy helyzet súlyosságát,
de meg kell tanulnia túllépni a félelmén, hogy tévedhet.
Ez nagyon fontos. Nézze például Louise-t!
Az elején valóban többször hibázott,
de épp a hibáiból tanul az ember, nem igaz?
- Mennünk kell. - Jó, jó, megyek.
Legközelebb majd azt mondják, hogy a szülésznők nem jók semmire.
- Kösz, hogy adod alájuk a lovat! - Bocsánat, Marilyn!
Komolyan!
Réda a szülésznők főnökének tartja magát, csak mert férfi.
Állandóan kioktat mindenkit, ahogy engem a múlt héten.
Csak segített, mert ki sem láttál a munkából. Ettől még nem szörnyeteg.
Persze, sőt, szent, mert farka van.
Szia!
- Boldog karácsonyt! Viszlát hétfőn! - Boldog karácsonyt!
Remélem, a családod segít majd egy kicsit lazítani.
Persze, úgysem fogsz panaszkodni nekik.
Mit csinálsz, Valentin?
Tortát sütök, de... ne aggódj! Rendet teszek utána.
Oké. Rendben.
- Egy, két, há'... - Ajaj, vigyázz!
- Ne a szememet! - Nyomja, asszonyom, nyomja!
Nyomja!
Bocsánat, minden cseppért kár!
Mindenki csak egy kortyot! Meg egy kicsit a fül mögé. Hoppá! Így, ni!
- Mire koccintunk? - Köszönöm!
Igyunk a csodás szakmára, ami segít megúszni a családi karácsonyt!
Hát igen!
- Ez igaz. - Igaz, igaz!
- Igyunk! - Éljen!
Valentin készített nekünk egy kis meglepetést.
- Komolyan? - Hát igen.
- Talán sztriptíz lesz? - Nem, nem.
- Lássuk! - Nem, nem.
Ez étvágygerjesztőbb, mint egy sztriptíz. Csak egy torta. Én sütöttem.
- Nem! - Hurrá!
- Semmi komoly, csak egy... - Várj csak!
Egyszerű joghurttorta, kicsit személyre szabva.
- Azta! - Jaj, de édes!
- És mi ez? - Vajon mi ez?
- Nem ismeritek fel? - Várj, milyen irányból kell nézni?
Ez itt a feje, nem? Ez egy...
- Egy bohóc! - Igen.
- Nem, nem bohóc. - Akkor az ég, madarakkal. Nem?
- Marhasült. - Varázsló a süvegével?
- Nem, Charlotte a sapijában. - Dehogyis!
Nem, ez az ég és madarak. Mindenütt madarak vannak, nézzétek!
Nem, szerintem mindenképpen hús, nézzétek!
Nem, ez egy hüvely.
- Aranyos ötlet. - Valentin, te egy hüvelyt csináltál?
Ez most komoly, Valentin? Egy hüvelyt tettél a tortára?
Speciálisan szülészeti tortát akartam.
Ez nagyon jó ötlet. Nagyon aranyos, tényleg nagyon aranyos.
- Zseniális! - És ez itt mi?
- Az a csikló. - A csikló?
- De hát mekkora? - Igen, az arányok nem stimmelnek.
- Nyolc személyre kellett csinálnom. - Igen, érthető.
Jöhet életed első gátmetszése.
- Gyerünk! - Rajta!
- Az első gátmetszés! - Menni fog.
- Gyerünk! - Figyelem!
- Ez... - Jó, tovább, tovább!
Elsőre nem is rossz.
- Jó így? - Tessék? Szülészet.
- Nem tudom, hogy így... - Rendben.
- Mindenki kér? - Igen.
- Igen, várjuk. - Igen.
Jön egy bizonyos Madame Delamarre, négy centire kitágulva.
- A sürgősségiről küldik. - Várjatok, hány óra?
- Egy kis Jézus lesz! - Felírom. Ki csinálja?
Én csinálom.
- Esetleg... - Akkor beírlak.
- Jó, köszi! - Lehet...
- Igen, ha akarsz, gyere! - Tényleg?
- Igen. - Életem legjobb karácsonya!
Így, ni. Csak óvatosan!
- Jó estét! - Ő Louise, a szülésznő, aki majd segít.
Kérem, helyezkedjen el, ahogy szeretne!
Hogy lesz jobb? Ülve vagy fekve?
- Jön az összehúzódás. Igen. - Igen? Most jön? Oké. Rendben.
Megvárjuk, amíg elmúlik. Így, ni. Csak nyugodtan!
Hoppá!
Nagy levegő orron át, és kifújjuk szájon át! Jó, ez az.
Pontosan így. Igen.
Nagyon jó.
Megint belégzés, aztán fújja ki,
amikor biztos, hogy... Igen?
- Ez jó. - Ez jó?
Az összehúzódások azt jelentik, hogy érkezik a baba, úgyhogy ez jó jel,
úgyhogy örüljünk neki! Nagy mosolyt! Így, így, pontosan.
- Most üljön le! - Jó.
- Így, ni. - Segítek.
Óvatosan! Nagyon jó.
- Szuper! - Hopp!
Szuper.
- Kényelmes így? - Igen, köszönöm!
Ez most kicsit félelmetes lehet, de nem szabad megijedni, rendben?
Ez a maga pillanata. Oké.
Nemsokára meglátjuk a picit.
És mi itt leszünk magukkal.
- Nagyon jó. Köszönjük! - Köszönjük!
Ne félj, Fanny! Fújj! Erősen fújj!
Minden jól megy. Még, még, még, még, még!
Még egy utolsó erőfeszítést! Még egyszer! Rajta!
Nagyon jó. Most meg kell próbálnod teljes erőből nyomni! Rajta!
Ez az, csak bátran! Nagyon jó, jól haladunk. Tovább!
Minden a legnagyobb rendben, csak folytatni kell. Nagyon jó.
Rajta, folytassuk, Fanny! Igen, tovább! Mély levegő!
Jól van. Tovább, Fanny, jó? Már érkezik is.
Még, még, még, jól van.
Nagyon jó. Így, ni! Tovább!
Tovább! Tovább! Most ne hagyd abba!
Jól van. Jól van, Fanny.
- Még folytatjuk? - Most mi történik?
Nincs semmi baj, minden jól megy, nagyon jól. Próbálom kivenni a vállát.
Így, ni, nagyon jó, ki is jött a válla. Jól van.
Igen, igen! Igen, nagyon meglepődött.
Mindent megtett, hogy kijöhessen.
Jól van. Jól van.
Jól van.
Nagyon ki akart jönni. Nagyon.
Szia, kicsi! Bravó, Fanny, szuper voltál!
Valentin! Szia, pici!
Most el kell vinnem egy kicsit a babát.
- Viszlát! Sziasztok! - Sziasztok, jó pihenést!
- Viszlát! - Szia, Sofia!
Gyorsan, szondát!
A Neopuffot!
Több oxigént!
Dörzsöld, Charlotte!
Mit csinálsz? Miért lélegezteted? A szülei pánikba estek miattad!
- A kicsi teljesen jól van! Vidd vissza! - Ne ordíts, itt egy baba!
Halló! Ines? Itt Sofia a szülészetről. Van egy kék babánk, most született.
Ines, Ines, Ines, én vagyok az.
Egyáltalán nem hipotóniás, csak 20 másodpercig volt kék.
- Igen. Az APGAR is rendben. - Mi történt? Hadd nézzem, hadd nézzem!
Sofia! Majd én.
Jól van. Nagyon jól vagy, látom.
Szuper jól lélegzel. Nem kell a maszk, kicsim.
- Mi történt? - Tiszta kék volt.
És vártál egy kicsit?
Sofia...
És ott van az iroda, az ellenőrző monitorok,
a babaszoba, a gyógyszerszoba az oxitocinos hűtővel.
- Jó napot! - Ott a kislabor,
és tavaly sikerült új monitorokat beszereznünk a szobákba is.
- Megint egy új? - Csak ideiglenes.
Remek. Mire beletanul, addigra pont el is megy.
Hogy van Sofia?
Hát, Marushka szabadságolta, úgyhogy nem jól.
Sofia!
Sofia, itt vagy?
Igen, lát ott egy nagy lépcsőt, vagy nem?
Van egy pálmafa előtte.
- Lehet, hogy a sürgősségi felől jött. - A sürgősségi felől jött?
Mondd meg neki, hogy tegye le a pizzát a recepción! Ebből most már elég!
Igen, a legjobb, ha ott marad, ahol most van, és lemegyek magához.
Igen, tudom, hol van. Intézem.
Jó, nem teszem le.
Megint várhatunk egy órát.
- Szerintem is. - Minimum.
Nem vagy éhes?
Nem, nem erről van szó. Köszönöm!
Mit nevetsz?
- Mi az? - Hát igen, igen.
Igen, bosszantó. Nagyon bosszantó, sajnálom!
Olyan ez itt, mint egy város a városban, de látom magát!
Aki kékben van, és integet, az én vagyok, lát engem?
Nem lát? Az nem maga? Pardon!
Nem a parkolóban van?
De hát... ez... Látom. Maga az?
Most már látnia kell engem, én látom magát. Itt vagyok.
Szuper! Maradjon ott, ahol van! Majd én odamegyek, különben elkerüljük egymást.
Rendben? Jól van, megyek.
- Jó napot! - Jó napot!
Minden rendben?
- Helló! Szia! Lehetne, hogy...? - Szia!
- Mi ez a hang? - Légy szíves, ne legyél dühös!
- Megmagyarázom. - Mi az?
- Ez... - Ne!
- Jó napot! - Jó napot!
Megmagyarázom. A neve Mariam, és Nigerből jött.
Pontosan tudom, hogy kicsoda. Nálunk szült.
Mivel én döntöttem úgy, hogy idehozom,
természetesen én adom át neki az ágyamat, a kanapét.
Én majd a fürdőszobában alszom.
Na várjunk! Nem értem. Te döntöttél a megkérdezésünk nélkül?
Csak a magad nevében beszélj! Én egyetértek vele. Jól tette.
Őrültség! Tudod, mekkora felelősség ez?
Mindig a nagy szavak!
Nem, te maradsz a kanapén, én átadom a szobámat, és alszom a fürdőszobában.
Ne viccelj! Csak nem fogsz a fürdőben aludni!
- Akkor dobjuk ki őket? - Halkabban!
Az az én szobám, és én sem szólok bele, hogy milyen pasikat viszel az ágyadba!
Szabadságon vagy, fáradt vagy,
pihenned kell, nem hazahozni magadnak egy pácienst.
Mondom, hogy ez őrültség, tényleg!
- Halkabban, jó? Vegyél vissza, jó? - Úgy beszélek, ahogy akarok.
Egyetértek Sofiával, nem dobhatjuk ki,
viszont, Sofia te mész a nappaliba, én meg a fürdőszobába, jó?
Nem, kedves vagy, de semmi probléma, én megyek a fürdőbe. Így lesz a legjobb.
Na álljon meg a menet! Kit érdekel, hogy ki alszik a fürdőben? De most komolyan!
A kérdés az, hogy befogadhatjuk-e ezt a nőt, vagy nem.
Kisbabája van, ez nagyon nagy teher.
Nem dönthetünk erről csak úgy hipp-hopp, mert éppen olyan kedvünk van.
- Halkabban! - Nem kérdés, hogy befogadjuk.
- Ez így van. - De igen! De igenis kérdés!
Nem kérdés.
Hoztam enni és inni. Ha kell még valami, szóljon!
Nyugodtan üljön le!
- Igen. - Nem.
Ha ő nem akar, elmegyek.
- Nem, nem, dehogy. Nem megy el. - Nem, nem, nem.
Mindent elrendeztünk. Az én szobámban fognak aludni.
Én döntöm el, hogy ki alszik ott.
Sofia szobájában fognak aludni, a többit megoldjuk.
Nem rakjuk ki a hidegbe, ne aggódjon!
Jöjjön!
Jól van.
Most pihenjenek egy kicsit!
Tessék! Ha szüksége van valamire, szóljon!
Nyugodtan, bármikor, rendben?
Jól van, jól van. Nagyon jó.
Jól van.
- Jól van. - Nem, nem, most nem ér rá. Mi történt?
Mi? Micsoda? Mikor ment el?
A francba! Nem, nem mondom meg neki. Nem mondom meg neki.
Mit nem mondasz meg nekem?
- Valentin! Sofia az? - Semmi, nem érdekes. Szóval...
- Hahó, Valentin! Add ide a telefont! - Nem, ez...
- Add ide a telefont! Add ide! - A francba!
Halló, itt Louise. Mi történt?
Semmi? Valentin teljesen pánikba esett.
Mi? Na várjunk! Elment a kicsi nélkül?
Nem, nem adom vissza, velem beszélj! Mit akarsz csinálni? Megszoptatod?
Micsoda? Az én egoizmusom? Most nem ez a gond, nem érted? Sofia!
Tiszta őrült vagy, fejezd be! Azonnal vidd el a babát a rendőrségre, érted?
Mi? Miért vigyem el a rendőrségre?
Undorító? Nem, észszerű. Ezt kell csinálni.
Jó, nagyon jó, szóval nem kell a segítségem.
Tudod, mit? Élvezd ki a gőgödet, és majd akkor hívj, ha kész vagy vele!
Most sem téged hívtalak, hanem Valentint!
Mi történt?
- Semmi. Nincs semmi gond. - Jó, megismétlem: mi történt?
- Semmi. Ez... - Mariam Agazi babája ott van nálunk.
Micsoda?
- Befogadtátok a... - Madame Zelinski vérzik!
- A fenébe! - Ti...
befogadtátok Mariamot és a babát?
- Igen, mi... - Elment az eszetek? Ha valami...
Nem vehettek mindent magatokra. Ez tiszta őrültség!
A francba!
Ne sírj, kicsikém, jó?
Minden rendben lesz, minden rendben lesz, minden rendben lesz.
Megkeressük anyát. Gyorsan megkeressük.
Jól van.
Ne sírj, itt vagyok. Itt vagyok.
- Jól van, megnyugodott. - Köszönöm!
- Fáj? - Igen.
Megnézhetem?
Nagyon tele van.
Kemény a melled.
Amikor szoptatsz, a baba hasa forduljon a te hasad felé,
az orra pedig legyen szabadon, hogy jó nagyra nyithassa a száját,
- különben összecsípi a mellbimbót. - Tudom, vannak már gyerekeim.
Nem tudtam.
Hol vannak?
Ott maradtak.
Lázas vagy, hozok valamit.
És te miért vagy itt?
- Hogyhogy? - Nem dolgozol?
- Már nem tudok. - És miért nem tudsz?
Bocsánat, hogy itt hagytam a kicsit.
Megértem. Ez kemény és ijesztő tud lenni.
Igen, ilyen az élet.
De a kicsi nagyon jól van.
Bocsánat, elnézést!
Semmi baj.
Jól vagytok?
- És te jól vagy? - Igen, jól.
- Jól vagy? - Szuperül! Örülök, hogy látlak.
Köszönöm!
Nincs mit. Tényleg.
Elmentek.
Olyan nehéz!
Úgy érzem,
bármit csinálunk, minden szar.
Most már megnyugodhatnak.
Sok boldogságot kívánok mindhármuknak!
- Örülök, hogy segíthettem. - Köszönjük!
Vigyázzanak magukra!
- A négyes volt, Marilyn? - Igen, a négyes.
- Akkor letörlöm. - Köszönöm!
Nagyon jó, és most kilégzés! Jól van. Louise!
Beviszem a hölgyet a hetesbe, aztán átveszed?
- Meg kell néznem a farfekvésest. - Igen, persze.
Hetes.
Hol tart Madame Maziras?
Madame Mazirasnál megszakítás lesz, a baba nem életképes. Bénédicte kapta.
Szegény szülők! A nyolcadik hónapban.
Elárulnátok végre, ki megy szabadságra tavasszal?
- Én a Bahamákra megyek. - Komolyan? A Bahamák!
De jó neked! Csodálatos, én is imádnám.
Tényleg azt hiszed, hogy futná a fizetésemből a Bahamákra?
- Bocsánat! Nem tudom, én... - Nem futja.
Jól van, semmi gond, majd visszajövök később, vagy írjátok meg e-mailben!
- Jó, jó. - Igen, jól van.
Persze, persze, a Bahamák.
Nagyon jó.
Mehetünk, amíg jön a következő összehúzódás? Jön is? Nem?
Nagyon jó.
Most várjunk!
Jól van, minden rendben, ez normális.
Mehetünk tovább? Jól van.
Itt most leülünk.
Mindjárt visszajövök, jó? Megmondaná a nevét?
Roseau. Hélene Roseau.
Rendben, mindjárt jövök.
A francba!
Elvesztették a babájukat két éve a szülésnél.
- Hogy hívják az anyát? - Hélene Roseau.
Igen, Roseau-ék nemrég jártak a sürgősségin. Halálra vannak rémülve.
Az első koraszülés volt, és katasztrofálisan alakult.
A kicsinek nem indult el a szíve.
Csak most jöttél vissza. Ha akarod, átveszem.
Sofia, abszolút képes vagy rá, hogy megcsináld.
Én bízom benned.
Igen. Én is.
Jól van, jól van. Erős vagy, erős vagy. Jól csinálod, jól csinálod.
- Lélegezzen! - Tovább, tovább, tovább!
Lélegezzen!
Elmúlt?
Jól van.
Itt vagyok, itt vagyok.
Semmi baj, itt vagyok. Jól van.
Nem kell aggódnia, minden a legnagyobb rendben lesz.
Sofia szuper szülésznő, a terhesség érett.
Minden körülmény adott, hogy jól menjen a dolog. Hallja a baba szívét?
Nagyon jól hallatszik, hogy abszolút formában van a kicsi.
Hívjuk az aneszteziológust, nemsokára megkapja az epidurálást,
és akkor könnyebb lesz. Rendben?
És ha bármire szüksége van, csak megnyomja azt a gombot ott hátul.
Nyugodtan hívhat minket akár félpercenként is. Amikor csak akar.
Rendben?
Jól van. Szuper szülés lesz, minden nagyon jól megy majd, oké?
Nem, nem, egyelőre úgy néz ki, hogy nem sürgős a dolog,
de mindenképpen beszélni kell a szülőkkel.
- Gyere! - Várjon! Nem kell rohanni.
Reggel óta várakoztatnak minket.
Menjenek be! Máris visszajövök.
Muszáj rendes szülőszobában csinálni?
Sajnálom! Tényleg nagyon sajnálom, de most csak itt van hely.
Készüljenek nyugodtan, ameddig csak akarnak!
És ha szeretnék, újra átvehetjük együtt az összes lépést.
Végig itt leszünk magukkal, és segítünk, rendben?
Fújja ki szép lassan!
Most mély levegő!
Lassan fújja ki!
Nagyon jól megy.
Fújja ki! Fújja ki, Hélene!
Nagyon jó.
Mély levegő!
Mindjárt elmúlik.
Kész vagyok.
Most helyezkedjen el!
Óvatosan eressze le a vállát és a fejét,
és görbítse a hátát!
Jól van.
Most fogok szúrni.
- Jól van, igen, igen! - Még, még! Nagyon jól csinálod.
Nagyon jól csinálod, erős vagy, nyomd teljes erőből!
Igen, igen, igen, igen, igen! Most fújd ki!
Itt van, Hélene, mindjárt érkezik! Jön a kisbabád, érintsd meg!
Itt van a babád. Itt van.
Tessék! Itt van.
- Igen! Isten hozott, baba! Szia, kicsi! - Nahát!
- Nézd csak, milyen! - Jól van a kicsi? Minden rendben?
- Ez biztos? - Igen, jól van.
- Gratulálunk! - Nagyon jól van. Bravó!
Nézd!
Kinyitotta a szemét. Bravó!
Nagyon jó. Nagyon bátor volt, ne aggódjon, nem lesz semmi baj.
Hagyja abba! Ez itt egy szülészet, ne beszéljen így a feleségével, érti?
Úgy beszélek vele, ahogy akarok!
Legyen szíves, halkabban, uram, vagy hívom a biztonságiakat!
- Úgy beszélek, ahogy akarok! - Jó, persze, megértem.
De mi lesz az epidurálással?
Még van két epidurálásom, és egy konzultációm a sürgősségin.
Nem én akartam, tőlem lehetne természetes szülés,
de erre már nincs idő, az anya sem ezt akarta.
Igen, tudom, megteszem, amit tudok.
Igen, tedd meg! Nézd meg, és végezd a munkádat!
Ne mondd meg nekem, hogy mit csináljak!
A fenébe, ez az enyém! Muszáj odamennem hozzájuk. Nem tudom, mi lesz.
Nyugalom! A baba már meghalt, nem hal meg újra.
Szülészet.
Igen, rendben.
36 hetes, első szülés, öt centire kitágulva,
terhességi cukorbeteg.
- Tíz perc múlva jön. - Csinálom!
Jól van.
Szeretnék látni?
Miért várattak minket ilyen sokáig?
Öt órája várunk ebben a rohadt szobában.
- Sajnálom! - Senki nem jött be hozzánk.
Sajnálom!
Ma... ma nagyon nehéz... nehéz nap volt.
Én annyira...
Le vagyok sújtva.
Egyikük sírni kezdett, és azt mondta, hogy fél az élettől.
És mit mondtam neki?
Azt mondtam, hogy mindjárt visszajövök, és elrohantam,
mert a szomszéd szobában ömlött a vér.
Amikor visszamentem, a lány már elkezdett magától nyomni.
Nem értette, mi történik, csak zokogott.
Nem is akarom tudni, a vérző nőt meddig hagytam ott a vérben úszó törülközőben.
Őrület az egész, a végén a nőknek egyedül kell itt szülni.
De hát minden szuper, kapunk kilenc euró bónuszt!
- Igen, ez az. Szuper! - Szuper!
Kiszállok.
Mi?
Kiszállok.
- Nem, nem. - De.
Rohadt túlórák? Kibírom. Nincs idő enni, pisilni? Kibírom.
Lemaradtam a fiam gyerekkoráról nevetséges fizetésért.
Fáj, de oké, még ezt is kibírom.
De hogy rosszul bánunk az emberekkel,
azt... nem bírom tovább.
Nem bírom. Nem erre szerződtem.
Itt az iroda.
EDDIG VAGYOK
Bemutatom Charlotte-ot. Charlotte, ő Juliette, szülésznőnek tanul.
Nagyon örülök!
Abban van az oxitocin, itt a csőposta a vérmintákhoz.
Itt a babaszoba. A monitoron figyelheted a szívhangot és az összehúzódásokat.
Ez nagyon fontos, főleg, ha gond lehet a szívritmussal.
- Honnan tudom, hogy gond lehet? - Mindig lehet gond.
Üdv a közkórházban!
- De jó csapat vagyunk. - Jó napot!
Mutasd!
A HOLNAP A MI KEZÜNK KÖZT SZÜLETIK
SZÜLÉSZNŐ - FEKETE KÓD
EGY KISMAMÁRA EGY SZÜLÉSZNŐ
CSODÁS SZAKMA, SZÁNALMAS HELYZET
EDDIG VAGYUNK
A HOLNAP SZÜLÉSZNŐI BAJBAN
VIGYÁZZUNK A NŐKRE
NEM CSAK A GÁT REPED
CSODÁS SZAKMA, SZÁNALMAS HELYZET!
ANYASÁG = VESZÉLY
NE BÁNJANAK ROSSZUL VELEM
MEGÖLTÉTEK A VILÁG LEGSZEBB HIVATÁSÁT!
MEGHALOK
HALÁLRA ÍTÉLT SZÜLÉSZNŐK
Magyar szöveg: Pallinger Emőke
Felirat: Rádóczki Attila és Zsigmond Mátyás