Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ce?! Nu înţeleg. Stai.
- Pe aici e. - Hai, Louise, întârziem!
Cum adică am mereu altă treabă? Faci mişto de mine!
Aiurea! Ce treabă are maică-ta?
- Nu e treaba ei. - Louise!
- Glumeşti! - Închide.
Poftim? Ce ţi-am făcut?
- Am fost de acord să locuim împreună. - Haide, Louise!
Asta nu înseamnă implicare? Cum poţi să spui aşa ceva?
E scârbos! O reacţie de misogin.
Doar ca să mă răneşti.
Şi ştii foarte bine că încep azi.
Blocul de naşteri. Bună ziua.
Bună ziua, suntem noile moaşe.
Vă deschid.
Inspiri adânc. Îţi ţii respiraţia.
Felicitări. Ora 4:20. Bravo, Lucie!
Bravo, frumoasa mea! Ai fost grozavă.
Ai fost incredibilă.
MOAŞE
Bună ziua. Bine ai venit.
Mulţumesc.
- Mi s-a întins machiajul. - Da.
O să treacă. Uită-l.
Mergem cu capul sus. Facem faţă. Zâmbeşte.
Gata, fetelor?
Sigur că prefer să rămână aici.
N-am chef să ţi-o pasez. Numai că stau pe capul
ălora de la neonatologie, dar nu mai e loc.
Ţine-mă la curent. Urc la sală.
- Marushka! - Da.
- Etrierele de la 2 nu sunt reparate. - Da? Mă ocup eu.
Marylin, o duci pe Louise la Bénédicte, care o supervizează?
- Cine e Louise? - Roşcata de aici.
- Te duci? - Bine. Vino.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Bună ziua.
El e Grégoire, medicul-şef. Cocoşul curţii.
Pare tânăr, dar e grozav. Şi oricum, aici,
media de vârstă e cam 26 de ani,
după 30 de ani s-a cam terminat.
Béné, ea e Louise. E nouă. Şi ghici ce.
Tu trebuie s-o ghidezi.
- Bună ziua. - E cumva o glumă?
Nu.
Bună ziua, doamnă.
- Vorbeşti serios? - Cum adică?
Cum să instruiesc azi o nou-venită?
- Suntem foarte ocupaţi. - Trebuie să angajez oameni noi.
Ştii cum se cheamă asta, Marushka?
Sabotaj. Inconştienţă, iresponsabilitate.
Las-o pe altă dată, te rog, n-am de unde să ştiu în ce zile e haos.
Asta e. Sofia, te ocupi de pregătire. E clar.
Pregătire pentru naştere.
- Pregătire? - Da.
Dar am făcut mai multe stagii de nivel trei.
Pot ţine pasul. Am avut evaluări excelente în timpul stagiilor.
Uite ce e, Sofia, eu le spun adesea celor noi,
pentru o moaşă nu contează doar adrenalina din sala de naşteri.
Urmează-mă. Îţi arăt unde e, după care mă ocup de sarcina gemelară.
Marush, tehnicianul trebuie să repare...
Şterge-ţi machiajul.
Asta e poşta pneumatică pentru testele de izoimunizare.
Aici sunt mai multe buzunare. Eu le pun pe toate la urgenţe
ca să fie lucrate mai repede.
- Pentru cine e? - Din sala 5. E pentru Marylin.
Mă duc.
Ştiu că n-ai nicio vină, dar nu ştiu de ce aduc personal nou
într-o astfel de zi.
Aici e frigiderul pentru oxitocină.
Aici e compartimentul nou-născuţi. Asta e sala pentru pH.
Aici, laboratorul pentru avorturi terapeutice.
E bine, doamnă?
Nu prea? Respiraţi? Nu respiraţi.
De-asta...
Ştiu. Dar nu respiraţi.
Trebuie să respiraţi. Aşa.
O să vă arăt ceva.
Aşezaţi-vă aşa.
Asta e. Foarte bine.
Respiraţi. Exact aşa.
Aici e toaleta, în caz că ai timp să faci pipi.
Să-ţi explic. Când conectezi un monitor de supraveghere fetală,
trebuie să fii atentă ca ritmul cardiac să fie transmis în sistemul central.
Deci trebuie să deschizi ORBIS. Înţelegi la ce mă refer?
Sistemul central ştii ce e?
Cel care supraveghează ritmul cardiac al tuturor bebeluşilor?
- Da, centrala. Ştiu. - În regulă.
Aici e sala de reanimare. În spate, sala de naşteri.
În saloanele astea punem sarcinile cu patologii, cu prezentaţie pelviană,
sarcinile gemelare, gravidele cu uter cicatricial, prematurii.
Suntem aproape de sala pentru cezariene şi de reanimare, dacă e ceva.
Iartă-mă, dar dacă nu reţii tot ce îţi spun, n-o să meargă.
- Scuze, voiam doar să... - Telefonul, doar la vestiar. Bine?
- Nu mai găseai ieşirea? - Scuze.
- Am avut o zi de rahat. - Şi eu la fel.
Nu m-am plictisit niciodată mai tare.
- Serios? Exagerezi. - Ba nu.
Pregătirea pentru naştere nu e de mine.
La un moment dat, trebuie să-ţi asumi nişte riscuri.
- De ce nu crezi asta? - Nu e că nu cred, mamă.
Doar că e prea mult deodată. Trebuie să mă obişnuiesc,
să se consolideze relaţia, ca şi în cazul altora.
Uite ce e, nu ştiu ce să spun. Nu există...
Nu există instrucţiuni de folosire. Habar n-am.
Nu vrei să ai încredere în nimeni?
Mamă, scuză-mă, dar cred că nu ne gestionăm relaţiile
în acelaşi mod. Asta e tot.
- Exact. - Da.
Dar trebuie să recunoaştem că nu e simplu cu tine, draga mea.
Nu suporţi nici măcar o observaţie.
Uite ce repede te enervezi.
Cum adică? Nu mă enervez repede,
doar că tu te pricepi să pui sare pe rană.
Ştiu cum să fac ca să te enervez, draga mea...
Exact. Parcă faci totul ca să...
Eram foarte calmă înainte să vorbim.
Să ştii, cu genul ăsta de comportament
n-o să poţi evolua, fetiţo.
Mamă, sunt foarte obosită,
am avut nişte zile mizerabile. Plus despărţirea.
E destul de complicat, mai e şi mutarea.
Nu e nevoie să torni gaz peste foc. Nu te-am sunat ca să mă pui la pământ.
Nu te pun la pământ. Iar faci pe victima.
Bine, mamă, n-am chef să continuăm discuţia.
Vorbim mai târziu. Bine?
Bine. Odihneşte-te, draga mea.
- Sigur. Şi tu la fel. - Da. Fii şi tu mai drăguţă.
Bine. Pe luna viitoare. Te pup.
Pe data viitoare. La revedere.
Hai, fetiţo.
Nu e nicio problemă.
Îşi face griji pentru tine, asta e tot. Măcar ai dreptul să te plângi.
Eu, dacă-i zic maică-mii că e greu, că sunt obosită,
cred că trebuie să-mi schimb numele de familie.
Ţi-o împrumut pe maică-mea, dacă vrei. Ai numărul ei.
Mi-ar conveni. Ai grijă.
Vă pot examina?
Deci.
N-am reuşit să oprim contracţiile.
Am făcut tot posibilul. Tocoliza nu are efect.
Aşa că travaliul continuă
şi fetiţele se vor naşte curând.
Ştiu, e foarte devreme. Vor fi premature.
Vor avea nevoie de ajutor şi de îngrijire.
Dar noi, aici, ştim să facem asta.
Sunteţi în locul potrivit, unde vor fi îngrijite
în cele mai bune condiţii.
Ştiu.
Deci parcurgem etapă cu etapă. Bine?
Vă las o clipă.
Dacă aveţi o întrebare cât de mică, suntem aici.
Bine?
Ce-a fost asta?
Ce? Ce e cu crizele astea emoţionale,
cu figurile astea? Eşti aici ca să-i linişteşti pe oameni,
nu ca să-i agiţi. Clar?
Poveştile tale, stările tale de spirit sau mai ştiu eu ce
le laşi la vestiar împreună cu telefonul!
Aici e nivelul trei. Trezeşte-te!
Avem cele mai grave patologii, nu avem dreptul
să facem tâmpenii de genul ăsta.
Cu ce te pot ajuta?
Dacă trebuie să te ajut eu să mă ajuţi, o să fie complicat.
Bine.
Ce aiureală!
Fir-ar!
Nu, alea vechi
nu vor să intre în sala de naşteri.
Astea temporare şi aşa sunt greu de găsit,
mai trebuie şi instruite. Nu ştiu cum să mai fac planificările.
- Marushka! - Da. Ce e?
Mă suni tu, bine?
Ai nevoie de ajutor în sala de naşteri?
Deocamdată la mine nu se întâmplă nimic.
Mă pot implica.
Hai. Da, mai departe, mai departe...
Micuţa avansează perfect.
Excelent, Cecilia. Împinge din nou. Hai!
Da, încă un pic. Încă puţin...
Încă puţin.
Aşa, rămâi aşa,
rămâi aşa.
Inspirăm şi revenim.
Acum o să sufli uşor, ca într-un pai.
Da? Ca într-un pai.
Super. Foarte bine. Perfect!
Da... Perfect. Super, Cécilia.
Nu mai sufla. E-n regulă.
O să lăsăm perineul să lucreze un minut.
Bine.
Vrei s-o atingi să vezi unde este?
Fiica ta e aici.
Mai poţi să sufli?
- Da. - Suflă uşor.
Foarte bine.
Cécilia, poţi să împingi
ca să iasă umărul fetiţei?
Bine. Dar n-am contracţii.
Nu-i nimic. Haide.
- Fac la fel ca adineauri? - Da.
Întinde braţele. Ia-ţi fetiţa.
E aici. Ia-o.
Puiul meu!
Bravo. Felicitări!
- Puiul meu! - Bravo. Felicitări!
- Bravo! - Felicitări!
- Bravo, Cécilia. - Felicitări, domnule.
Bună! Da, da...
Bravo, Cécilia.
Te-ai descurcat foarte bine.
Ai fost grozavă. Formidabilă.
O întoarcem puţin ca să tăiem cordonul. Bine?
Vino, frumoaso.
Aşa. Perfect.
Mulţumesc.
Mergem la doamna din salonul 6.
Da. Probabil că rezultatele au venit.
Rezultatele?
Am refăcut analiza de trombocite, ca măsură de precauţie.
Fiind un caz de preeclampsie, e mai bine. Totul e în regulă, am examinat-o,
i-am lăsat perfuzia. Toţi sunt la curent pe etaje.
Camera 346. Trebuie doar să mai vină rezultatele.
Foarte bine.
- Eşti bine, Louise? - Da.
Să pui o poză cu tine bebeluş
pe panoul ăla mare. Să nu uiţi.
- Sigur. - Ce-mi place!
Pot să-mi pun şi eu poza sau e doar pentru moaşe?
Pentru tine facem o mică excepţie.
Şi tu, Sofia, să nu uiţi. Acum suntem o echipă, fetelor.
O să mă gândesc zi şi noapte la asta. Mi se pare esenţial.
Sunt Antoine, rezident ginecolog de la maternitate,
v-am trimis un bilanţ urgent acum jumătate de oră.
N-am primit nimic. Nu...
Julie?
Julie, nu... E în sala de analgezie hipnotică.
- Fanfan? - Fanfan e în concediu medical.
Marush, nu ştiu ce să spun.
E un cerc vicios cu concediile medicale.
Cele care mai rămân îşi iau şi ele concediu...
O să ajungem să fim toate în concediu.
Ştiu, dar ce vrei să fac?
N-am pe nimeni care s-o ajute.
Pe cine, pe Sofia?
Sofia nu are nevoie de ajutor. Se descurcă singură.
Poftim.
Bun, am rezolvat. Super. E în regulă.
Scuze, pot să te întreb ceva?
Cum determini deschiderea unui col?
Cum simţi cu degetele
că e deschis la 2, la 4 sau la 8?
Am citit cursuri despre asta şi mă întrebam cum faci în practică.
Fiindcă nu cred că am atins vreodată un col uterin.
Nu cred, nu ştiu...
Louise, cum se măsoară deschiderea colului uterin?
Ar vrea să ştie studentul cel nou.
- Cu un dublu-decimetru. - Cu un dublu-decimetru?
Da.
Hop şi...
Adică voi... Deci...
Nu, fir-ar să fie. Sigur...
Majoretelor, n-aud nimic! Vorbesc la telefon.
Fetelor, a cui e pacienta de pe culoar?
Are dureri mari. Mergeţi la ea. Şi mai vin două.
"Fetelor", dar e şi un băiat!
E mereu aceeaşi chestie. Cum începem să ne distrăm un pic,
trebuie să ne întoarcem la treabă.
Aş putea să asist la o naştere?
Credeţi că aş putea asista la o naştere?
Aş putea...
- Doamnă! - Da, domnule. Venim. Scuzaţi-mă.
Deci dna Weiss. Dilataţie completă.
Am dus-o în salonul 5. Eu mă ocup de ea.
Nu ştiu ce să zic de soţul ei. E ceva ce...
Ce scrie în dosar?
Nimic, dar cred că au existat episoade violente.
Bine, mi-o poţi trimite. Mai am una.
Tocmai a venit o minoră cu dilataţie completă,
în 38 de săptămâni, fără factori de risc.
Şi la tine? Ce vin toate cu dilataţie completă?
Capucine, am nevoie de tine. Hemoragie în sala 1.
Antoine face o cezariană.
Nu trebuia să eliberezi sala 1?
Nu, acum nu.
Hai că a început o gardă de mare rahat!
Blocul de naşteri.
Da, foarte bine. Ne vedem imediat.
De la Urgenţă. Ne trimit o gravidă cu dilataţie de 7 cm şi dureri mari.
Nu pot s-o iau. Am o minoră fără aparţinători. E complicat.
- Stai liniştită, o preiau eu. - Nu, ai deja trei paciente.
Toate avem deja trei.
Ale mele nu au patologii.
Pot să iau o a patra fără probleme.
Fir-ar să fie, pe mine mă cheamă.
Bine, ia-o.
Dar să mă chemi dacă ai probleme.
Bine.
Marush, suntem depăşiţi de situaţie. Poţi anula avortul terapeutic?
Avortul terapeutic programat azi.
Mulţumesc.
Reluăm. Inspirăm.
Expirăm.
Ştiu că e greu, dar vă rog să mai aveţi puţină răbdare.
Vă conduc într-o sală imediat ce e posibil.
Îi predau ştafeta soţului dv.
Venim imediat.
Nu mai pot. Sistemul central nu mai funcţionează în 5,
nu pot vedea ritmul din celelalte camere.
Pe bune? Fetele de azi-noapte au avut aceeaşi problemă în 4.
Şi ce fac dacă stau o oră cu pacienta de la 5
în timp ce împinge?
Cum îi supraveghez pe ceilalţi în acelaşi timp?
Réda, în saloanele tale funcţionează sistemul central?
Da.
Vă rog, să-i cheme cineva pe băieţii de la mentenanţă.
Trebuie să se ocupe cineva de asta.
Hai să ne concentrăm bine pe respiraţie.
Inspiraţi. Expiraţi lung.
Bun. Super. E bine ce faceţi.
Ba da, vă asigur. Continuaţi aşa.
Din nou.
Da, e bine ce face. Ajutaţi-o să respire în continuare.
Bun. Continuaţi.
Foarte bine. Voi veni din nou. Nu renunţaţi. Cu curaj!
Mulţumesc.
Trebuie să mă duc să îmbrac un bebeluş ca să eliberez o cameră.
Te las cu ea, îmi pare rău. Mă întorc cât pot de repede.
Clara, colul e identic.
Există unele contracţii regulate.
Dar pe moment, nu sunt eficace.
Dar nicio grijă, se va deschide treptat.
Scuzaţi-mă, dar are dureri mari,
în mod normal nu se plânge niciodată.
Da, îmi dau seama că are dureri foarte mari.
Durerile facerii sunt unele neobişnuite.
Linişteşte-te, iubitule... Totul e bine.
Vom fi alături de dv. , vom încerca să vă alinăm durerile
cât de bine putem. Mă întorc peste câteva minute.
Nu ezitaţi să mă chemaţi la nevoie
şi să ştiţi că, cu ajutorul acestui ecran,
supraveghez inima bebeluşului
chiar şi când sunt alături de alte femei.
Vă pot spune că totul e bine. În regulă, Clara?
- Mă întorc repede. - Mulţumesc mult.
Pardon.
Fir-ar! Scuze.
Nu suntem pe un teren de fotbal.
Nu e nevoie să alergi încolo şi încoace ca să fii eficientă.
Scuze, Bénédicte. Îmi pare rău.
- E în regulă, Capucine? - Da.
Mouna, toată lumea e gata de peridurală,
în curând n-o să mai simţi durerile. Bine?
Da.
Nu merge?
Nu.
Am o mică problemă tehnică. Mă întorc într-un minut.
Réda, în saloanele tale funcţionează sistemul central?
- Da. - Poţi supraveghea ritmul de la 2?
- La mine nu merge. - Da.
Trebuie să lase capul în jos. Sofia, trebuie să aplece capul.
Bărbia în jos.
Aşa. Bravo!
Bravo! Rămânem în poziţia asta. Uită-te la mine.
Hai... Vine o contracţie. Umerii în faţă,
capul la fel. Spatele curbat. Începem.
Mouna, uită-te la mine. Uită-te la mine.
Uită-te la mine, Mouna.
Nu vă mai mişcaţi.
- Aşa. - Doamnă, vă mişcaţi prea mult.
Dacă vă mai mişcaţi, nu vă pot face peridurala
şi o să naşteţi fără!
Nu vă mai mişcaţi, capul în piept.
Capul aplecat, umerii în faţă. Bravo!
- Spatele curbat. - Aşa!
Dacă vrei, strânge-mă tare de mână, zdrobeşte-mi-o,
fă ce vrei. Perfect. Bravo, Mouna.
Nu ne mai mişcăm. Bine.
Rămâi în poziţia asta. Încă câteva clipe.
Imediat terminăm.
Expiră. Super!
"Cod 1 : Urgenţă".
- Cod roşu. Mă duc. - Sofia, nu te mişti. Termin acum.
Sofia, bebeluşul din salonul 2.
Stai, stai...
Gata, am terminat.
- Vă rog! - Să se ocupe cineva de tată.
Nu, dle, nu puteţi intra. Venim la dv. în câteva minute.
Dar ce se întâmplă? E bine? Vreau să-l văd.
Vreau să-mi văd copilul.
3,2 kg.
Să vedem scorul Apgar.
Saturaţia?
Ia sonda. Célia, usucă-l, stimulează-l.
Hai, voinicule, nu ne lăsa.
Bun.
- Hai, hai... - La zero aspir.
15:23. Naşterea la cât a fost?
La 15:21.
Haide.
Bun. Ventilaţie.
Unu, doi, trei.
Doi, doi, trei.
Trei, doi, trei.
Patru, doi, trei.
Cinci, doi, trei.
Unu, doi, trei.
Doi, doi, trei.
Trei, doi, trei.
Are în continuare bradicardie.
Ridicăm FIO2 la 30.
30 e în regulă.
- Nu, pune-l la 40. - Gata. 40.
- Hai, revino-ţi. - Nu urcă.
Pune 60. E născut la termen?
- Da. - 60. În regulă.
Saturaţie 30 în continuare.
Urcăm la 100. Hai, revino-ţi.
100. În regulă.
Nu merge.
Trebuie să ne pregătim să-l masăm.
- Cum te cheamă? - Sofia.
Masează.
Unu, doi, trei, ventilaţie, Unu, doi, trei, ventilaţie.
Nu suntem la unison. Reluăm. Unu, doi, trei, ventilaţie,
unu, doi, trei, ventilaţie.
Unu, doi, trei, ventilaţie.
Trei minute. În continuare nimic. Aspirăm din nou.
Célia, dă-mi o sondă mai groasă. Repede.
De cât?
De 10.
Hai, nu ne lăsa.
Aspiră din nou.
Hai, bebeluşule!
Urcă!
Reluăm ventilaţia. Unu, doi, trei, ventilaţie,
unu, doi, trei, ventilaţie.
Unu, doi, trei, ventilaţie.
Nu urcă.
Célia, reia masajul. Unu, doi, trei, ventilaţie,
unu, doi, trei, ventilaţie.
Unu, doi, trei, ventilaţie.
Nimic. Nu recuperează.
Célia, pregăteşte intubarea. Iar tu, adrenalina.
Nu cedăm. 15:25. Patru minute, 30 de secunde.
În continuare nicio reacţie.
Am pregătit.
Staţi.
A pornit inima.
Bebeluşule...
Prinde culoare în obraji.
Arată-ne că nu ţi-a fost afectat prea tare creierul.
Hai, hai...
- Sună la Neonatologie. - E bine. Saturaţia creşte.
Lasă, sun eu.
Alo, sunt Célia, moaşa din sala de naşteri.
Îţi transferăm un bebeluş născut prin cezariană.
Cod roşu în urma unei rupturi uterine. Da, l-am masat.
E în regulă, recuperează.
Oxigen 40%. Se stabilizează.
Nu am mare lucru de adăugat.
Copilul e hipotermic, stabil.
Vom şti mai multe după RMN-ul de mâine.
Mulţumesc, Ines.
Nu înţeleg. Ce s-a întâmplat ieri?
Efectivul era insuficient, Marushka.
Vă rog, o putem lua de la capăt?
Altfel, nu vom înţelege. Am în faţă dosarul pacientei.
Dureri serioase, ritm cardiac crescut,
cu încetiniri la contracţii slabe
şi ineficace. Sofia, te-ai gândit la o ruptură uterină?
Nu. Am instalat-o, am conectat monitorul. M-am gândit
la o durere lombară. N-am avut timp să...
N-o vom pune acum pe Sofia la stâlpul infamiei. De acord, nu?
Abia a venit la noi, deci ar fi trebuit...
Ar fi trebuit să o monitorizez.
Nu, Béné, problema nu sunteţi tu sau Sofia. Problema e că,
dacă pacienta era dusă mai repede în salon
în loc să stea ore în şir pe culoar, oricare dintre noi
ar fi putut vedea că scad contracţiile.
Nu ştiu cum ne-am fi putut gândi în situaţia noastră la o ruptură uterină.
Monitorul abia fusese conectat.
Deci problema, ca de fiecare dată...
Stai, Marylin. N-o acuzam pe Sofia, cu atât mai puţin pe Bénédicte.
Încerc doar să înţeleg.
Totuşi, e un vag ton acuzator.
Pare a fi un tribunal.
Linişte, vă rog! Mulţumesc.
Sofia, poţi relua, te rog.
Am dus-o în salon, am conectat monitorul, ritmul cardiac era lent,
puţin neregulat, dar nu era nimic alarmant. Părea că are dureri mari,
deşi contracţiile erau lente şi ineficace.
Ar fi trebuit să-mi dau seama că e o problemă, într-adevăr.
Ba nu, Sofia, nu puteai să vezi, nu aveai cum să ştii.
Nimeni nu putea să vadă.
Sistemul central nu mergea în camera 1, unde făceam peridurala,
aşa că l-am rugat pe Réda să supravegheze ritmul.
Aşa e. Cum ai spus, n-am observat nimic alarmant.
Dacă mi-ai fi zis să monitorizez ritmul
pentru că era un motiv de îngrijorare, m-aş fi uitat altfel.
Réda, nu ajută la nimic schimbul ăsta de pase.
Problema nu e Sofia.
- Nu se vede pe monitor. - Problema nu e Sofia.
Problema e spitalul.
Sistemul din ce în ce mai groaznic
care nu asigură personal suficient.
- Ştim asta. - Avem adesea patru paciente fiecare.
Acum cinci ani, era o excepţie să avem patru paciente,
dar acum tinde să devină o obişnuinţă.
În Anglia cum e? O moaşă la o pacientă.
Da, dar nu suntem în Anglia.
Şi? E un motiv să nu facem nimic?
N-am zis asta.
Şi ce propui?
Grevă. Cred că trebuie să facem grevă.
N-are niciun rost să facem grevă. Trebuie să lucrăm, Marylin.
În orice caz, ideea de bază e reducerea costurilor.
Aşa că, chiar dacă facem grevă, nu vor face angajări.
Îmi pare rău, dar cu contract pe durată determinată nu se poate face grevă.
Nu este o strategie.
Bine, dar gărzile ca aia de ieri sunt din ce în ce mai dese.
Crezi că e o strategie să acceptăm aşa ceva?
Dacă acceptăm totul în continuare, vom ajunge să pierdem copii.
Va deveni şi asta ceva normal.
- Asta e ideea? Asta vreţi? - Dar ne-am descurcat, nu?
Ce înseamnă că ne-am descurcat?
Că n-a murit nimeni, Réda? Pe bune, e singurul tău criteriu?
Îţi convine ca un copil să trăiască, dar poate cu handicap?
Ca gravidele să aştepte patru ore pe culoar
fără să se ocupe cineva de ele? Să avem cod roşu
fiindcă n-am avut timp să ne asigurăm că ne merg aparatele? Îţi convine?
Ţi se pare normal?
Am spus eu asta? Ziceţi!
Aşa s-ar părea.
Are dreptate, nu facem decât să alergăm dintr-un salon în altul.
N-avem timp nici măcar să vorbim cu pacientele.
Uităm complet dimensiunea umană a meseriei noastre.
- N-ajută la nimic să ne victimizăm. - Eu nu mă victimizez.
Treaba cu aparatele s-a rezolvat. Stăm şi discutăm ore în şir,
iar în timpul ăsta se întâmplă poate alte catastrofe?
Aceeaşi poveste: mereu se implică aceleaşi. Mereu!
Mereu se implică aceleaşi?
Nimeni nu are dreptul
să comenteze despre implicarea mea.
Fac ore suplimentare la greu, sunt aceeaşi şi când am 40 de grade.
Sunt la a patra infecţie urinară fiindcă n-am timp să fac pipi.
Nu mi-am văzut copilul o dată anul ăsta.
Îmi reproşezi mie că nu sunt implicată? Pe bune?
Bună ziua tuturor.
Voiam să vă felicit pentru că aţi rezistat tsunamiului de ieri.
A fost o gardă foarte grea,
dar am reuşit împreună,
datorită curajului şi mai ales datorită competenţei voastre.
Din când în când astfel de lucruri trebuie răsplătite.
Astăzi fac cinste cu sushi.
Tare!
Vin imediat.
Fir-ar să fie!
Dosarul nu conţine nimic.
Fir-ar!
Ce e?
Femeia asta n-a făcut decât o primă ecografie.
Nu şi-a mai făcut analize de luni bune.
Ai dreptate, nu e nimic. Nici consultaţia în vederea anesteziei.
Capucine, tocmai a venit o gravidă. Are dureri mari,
dar n-a făcut investigaţii pe parcurs, nici analize de sânge.
Nicio analiză, nimic?
Ba da, doar în primul trimestru.
Sarcină datată cu întârziere, persoană fără adăpost stabil...
Asta e situaţia.
I-am putea face repede analize, le trimitem la laborator
să le lucreze în regim de urgenţă.
Mulţumesc, Réda. Analizele de sânge sunt obligatorii.
- Ce dilataţie are? - N-am dus-o încă în salon.
La Urgenţă, avea 8.
Sincer, nu cred că e cazul să-i facem peridurală.
Practic stă să nască.
Grozav...
- Vrei s-o iau eu? - Nu.
E un caz complicat. E posibil să nu ştie franceză.
Nu avem nicio informaţie medicală. Şi nu cunoaştem istoricul sarcinii.
Ţi-am zis că mă descurc.
Aş putea asista şi eu la o naştere?
Nu, avem cazuri prea complexe.
Fir-ar să fie! Valentin, îmi pare rău. Am uitat complet de tine.
- Nu-i nimic. - Ba da. Îmi pare rău.
Bénédicte, crezi că aş putea asista
la naşterea din sala 4?
Îmi pare rău, Valentin, prea târziu. A născut.
Trebuie să fii şi tu pe fază, nu să ne gândim doar noi.
Avem şi aşa destule de făcut.
Împingeţi, împingeţi...
Hai, mai tare, mai tare!
Nu e suficient.
Trebuie să vă ajutaţi copilul, doamnă.
Haideţi, împingeţi.
Nu ţipa la ea. Nu înţelege ce zici.
Mai tare. Nu cedaţi.
S-o lăsăm să respire. Respiraţi, doamnă.
La următoarea contracţie, trebuie să împingeţi cu putere.
Înţelegeţi ce vă spun, doamnă?
Da, înţelege ce îi spui. Înţelegeţi?
Nu e în regulă. Trageţi aer în piept, îl ţineţi acolo
şi împingeţi. Împingeţi !
- Înţelegeţi ce spun? - Nu mai ţipa.
Haideţi, împingem, împingem...
Cu putere.
Haideţi, cu putere!
Hai, împingem, împingem!
Nu e deloc în regulă. Nu pot să împing în locul ei.
Las-o să respire.
Fetiţa dv. soseşte. Aşa că, la următoarea contracţie,
când vă va spune colega mea, tragem aer în piept,
îl ţinem acolo, expirăm, aşa cum v-a arătat adineauri.
Aşa, cu putere! Nu vă lăsaţi.
Împingem, împingem...
Hai, hai... Mai tare!
Mai tare, mai tare. Stop!
Stop.
E aici.
Bravo, doamnă. Felicitări!
Fetiţa dv. 22:22. Iat-o.
Bravo, doamnă.
Aşa...
Dă-mi-o mie.
Dă-mi-o, Louise. Haide.
E în regulă. E sănătoasă.
Aşa... Poftim.
Hai, trezeşte-te.
Trezeşte-te. Recapătă-ţi culoarea. Hai, hai...
Fir-ar să fie!
Nu vă faceţi griji, dnă Agazi. Îi facem doar un mic masaj fetiţei
fiindcă trebuie să respire. Bine?
Colega noastră are grijă de ea. Va fi bine.
Hai, recapătă-ţi culoarea...
Uşor, Sofia!
Gata. O veţi putea ţine în braţe.
Nu, sunt obosită.
Cum o s-o cheme pe mica prinţesă?
Ai ales un nume, Mariam?
Nu. Alege tu.
Bună ziua. Bună, bebeluşule. Eu sunt Charlotte.
Deocamdată mami nu e pregătită
să te ia în braţe, dar te va lua în curând.
Iar noi suntem toate aici, doar pentru tine. Da!
Ce bebeluş frumos!
Chiar aşa.
Te simţi bine?
Ai sunat la Neonatologie să întrebi de bebeluşul cu cod roşu?
Ca să-mi spună că nu ştiu nimic,
că-i vor face RMN în cinci zile şi că deocamdată nu ştiu
dacă va fi o legumă sau doar hiperactiv...
Sincer, nu văd de ce.
Şi de fapt...
Nu e asta întrebarea, Louise. Ce-a fost aia?
- Femeia era pacienta mea. - Am vrut doar să te ajut.
Tu? Să mă ajuţi?
- Nu te aşezi ca să mănânci? - Nu văd ritmul din cauza ta.
Scuză-mă, eram... Scuze.
Ce faci?
Caut un apartament fiindcă...
Acum sunt... mă rog...
Mereu am locuit cu ai mei,
nu e o problemă.
Dar mă trezesc devreme.
- Trebuie să vin cu trenul. - Poţi să dormi la noi dacă vrei.
La voi?
Da, la noi pe canapea, în sufragerie. Ai loc.
Eşti foarte drăguţă. Adică îmi propui să dorm
la tine şi la Louise, nu? N-o să vă deranjeze prezenţa mea?
Nu. Dar nu e de pomană. O să plăteşti chirie vreo 200 de euro
până găseşti ceva. Trebuie să fie de acord şi Louise.
E super. Recunosc
că ar fi ideal pentru mine.
Dar nu vreau să vă deranjez.
Dacă stai să întrebi tot timpul dacă o să ne deranjezi,
ajungi s-o faci.
Sigur. Scuze. E grozav,
e foarte drăguţ că mi-ai propus.
O să mă fac mic de tot. Super!
Pe curând. Somn uşor, Mathis.
Ce vrei să spui? Mă doare burta,
mă dor picioarele, mă doare totul! Şi îmi vorbeşti de curaj?
Mersi că ai ţinut uşa! Niciun curaj!
Pe naiba, nu e adevărat.
Vă pot ajuta?
Réda?
- Răspunde-i. Vorbeşte cu tine. - Unde e Réda?
Aici suntem la spital.
Ştiu foarte bine că suntem la spital. Îl caut pe fiul meu.
- Înţeleg. Coborâţi tonul, doamnă. - E medic. Lucrează aici.
O să vină s-o ia pe soră-sa.
- Réda! - Nu mai ţipa. Ce se întâmplă?
- Ce căutaţi aici? - Cum adică? Am venit să naştem.
Am venit să naştem. Vine bebeluşul.
Eu am venit să nasc! Eu nasc.
- Uşurel... - Mulţumesc, doamnă.
- Ce sală e disponibilă? - Sala 2.
- Unde e camera ei? - Lasă camera...
Mă duc singură.
Vin să vă ajut.
Mulţumesc, doamnă. Fiul meu e aici.
Opreşte-o!
- Sora ta suferă. - Ştiu că suferă, mamă.
O doare. Stai...
Ce se întâmplă? Eşti bine, iubito?
- E doar o contracţie. - Nu, nu e bine. O doare rău.
O doare foarte rău.
- Unde eşti, Samir? - Nu-s departe.
La 198 km. Cât mai am? Nici o oră şi jumătate.
Aşa... Foarte bine, o lăsăm să treacă.
Respiră.
Nu aşa. Nu trebuie să sufli aşa.
Respiră, respiră...
Mamă, las-o să respire.
- Stai. Las-o să respire. - O să treacă.
Unde e Bénédicte? Cheam-o.
- Bénédicte nu lucrează nonstop. - În mod normal, ea se ocupa de sora ta.
Da, dar acum nu se va ocupa ea.
- Nu ştiu cum e fata asta. - Taci.
Réda, te rog.
- De ce nu te ocupi tu? - Pe bune, mamă?
N-o să mă asiste frate-meu la naştere.
Mamă, te rog.
Ba poţi s-o faci.
- Réda, te poţi ocupa tu. - Ba nu pot.
Se ocupă Louise. E o moaşă foarte bună.
Am încredere în ea. Vă las împreună. Bine?
Unde te duci? Réda, unde te duci? Stai cu noi,
nu ne lăsa singure, Réda.
Las-o să lucreze!
Ştiu şi ei că naşte soră-ta. Poţi să rămâi.
Ia să vedem. Aveţi o dilataţie de 5. Sunteţi la jumătatea travaliului.
- Doriţi o peridurală? - Da, doreşte.
- Nu începe! - Samir, spune-i s-o facă.
N-o să spună nimic pentru că nu decide el pentru mine.
Ba trebuie să faci peridurala.
Lasă-mă să mă gândesc două minute dacă vreau s-o fac sau nu!
- Réda ce zice? - Nu zice nimic.
Nu ne pasă ce spune Réda. Nu e aici.
Să ne concentrăm puţin. Souad, tu trebuie să decizi.
Ce vrei să faci?
Nu se pune problema să nu facă peridurala.
Eu am doi copii, ştiu mai bine decât voi,
chiar mai bine decât Réda Ştiu ce se întâmplă.
Eu nu o ascult decât pe Souad. Ce vrei să faci?
N-o să simţi nimic. Durerile, contracţiile... N-o să simţi nimic.
Gata, gata.
Gata. Cheamă anestezistul.
Bine. Faceţi ce vreţi.
- Cheamă anestezistul. - Eşti sigură, Souad?
De parcă aş avea de ales. E în regulă.
Hai, cheamă anestezistul.
- Am zis să chemi anestezistul. - Am înţeles.
Faceţi-i peridurala. Chiar două.
- Facem peridurala? - Da.
Cheamă anestezistul. A zis că vrea. Cheamă-l.
Termină!
- O să vezi. - Ce să văd?
Cunoşti meseria asta mai bine decât ea?
Uite. Unde e anestezistul?
Doamnă, o să vă rog
să ieşiţi câteva minute din cameră.
Nici vorbă, nu ies.
Ba da o să ieşiţi. Trebuie să vorbesc doar cu fiica dv.
Soţul ei nu e aici. Stau cu fiica mea.
Da, dar eu trebuie să vorbesc doar cu ea.
Nu mă deranjează dacă rămâne.
- Aşa. - Nu. Ascultaţi-mă, doamnă.
Înţeleg că vă e greu să vă vedeţi fata suferind.
Dar ca să-mi pot face bine meseria, trebuie să discut singură cu ea.
După naştere,
veţi putea veni când doriţi, dar acum nu poate fi
decât o mamă în camera asta şi ea este Souad.
O să vă rog să ieşiţi.
Vă rog.
Mulţumesc. Pe curând.
Îmi pare rău, dar am procedat aşa ca să fii mai liniştită,
să te poţi concentra puţin.
Mulţumesc.
- Eşti bine? - Da.
Aşa.
Foarte bine. Mergem cu contracţia până la capăt.
- Vrei s-o ajuţi? - Cum adică?
Veniţi aici. Apăsaţi bine cu mâinile aici,
pe părţi. Cu putere.
Souad, să opui rezistenţă mâinilor lui.
Dar o să cadă.
Nu, are multă forţă.
Rezistă bine. Între contracţii,
ajut-o cu încredere să se relaxeze.
Bine?
- Cum e? Totul bine? - Da.
Fata mea e bine?
Da, totul decurge foarte bine. Veniţi cu mine.
Totul va fi bine.
Louise, aş putea asista?
Nu, îmi pare rău, aş prefera să nu...
Aş vrea să-i respectăm intimitatea, e sora mea.
- El ce vrea? - Nimic, mamă.
- Îmi pare rău, Valentin. - Nu-i nimic.
De ce face asta? De ce? Uite.
- Coboară. - Acum urcă. E bine.
Ce se întâmplă? Spune-mi.
Dacă urcă, e bine. Deci...
Dar acum nu urcă, coboară mai tare.
Ba nu, mamă. Uite...
E în zona gri.
Bine. E în regulă.
Totul e în regulă, nu?
- Nu suferă soră-ta? - Nu.
Copilul? Ritmul? Inima? Totul e bine?
- Bine. - Stai.
- Şi acum? - Nu-ţi face griji.
A coborât. E o problemă.
Ba nu. Termină, mă stresezi.
- Ba nu te stresa. - Ba da, mă stresezi.
Explică-mi, te rog. Uite, a urcat.
- Mai coboară un pic. - Ba nu.
- Réda? - Ce?
De ce a coborât aşa? Uite ce se întâmplă, Réda!
- Ce se întâmplă? De ce? - Încetează.
Réda, s-a întâmplat ceva cu sora ta?
Réda, nu mai e nimic. Ritmul a dispărut.
Nu mai e nimic. Unde e ritmul?
Réda, ce e? Nu mai e nimic.
Ce? Zi-mi... A sosit? S-a născut?
Copilul s-a născut. Gata.
Réda, nepoţica mea...
Puiule...
Vă iubesc.
- E perfectă. - Da.
Care e situaţia doamnei Agazi?
Va putea dormi la hotel numai trei nopţi.
Trei nopţi? Şi apoi unde se duce?
Nu ştiu, Charlotte. Intră, Sofia.
Marushka, vrei să-ţi spun unde se duce după aceea?
Pe stradă. Dar tu n-ai dat-o afară, ai trimis-o la hotel.
Cele trei nopţi te ajută să nu te simţi vinovată.
Ce voiai să fac, Charlotte?
Grozav! Mersi.
- Vreţi să trec mai târziu? - Nu. Ia loc, Sofia.
Totul e în regulă.
Sofia, sunt foarte mulţumită de tine.
Foarte mulţumită, dar simt că eşti un pic obosită.
Cred că sala de naşteri nu e locul
unde-ţi poţi dovedi întregul potenţial. Aş vrea să îţi propun
să lucrezi la consultaţii. Sau de ce nu...
Nu înţeleg. Aveţi obiecţii legate de munca mea?
Nu despre asta e vorba, Sofia. Dar nu toată lumea
se simte în largul său în sala de naşteri. Începutul tău a fost dificil,
e normal. Nu e vina ta. Îmi dau seama că ţi-e greu
să-ţi revii după incidentul care a avut loc.
Sunt moaşă. Trebuie să fiu în stare să văd bebeluşi în stare critică.
Ştiu. Dar Sofia, nu putem salva pe toată lumea.
Asta e şi e important să înţelegi.
Să fii moaşă înseamnă să fii prezentă în clipele frumoase,
minunate. Dar înseamnă
şi să traversezi momente mai dificile. Aşa stau lucrurile.
Dacă încep să spun că nu pot salva pe toată lumea,
mai bine fac altă meserie. Iar mie îmi place să fiu în sala de naşteri.
- Pot să mă întorc la lucru? - Da, desigur.
Marianne, sunt Marilyn. Te-am sunat să te întreb
dacă n-ai loc pentru o a doua lăuză. A născut la 12:08.
S-a ridicat o dată să se ducă la pipi.
Bună ziua, caut găzduire pentru o femeie
care a născut la noi acum o lună şi care e fără adăpost.
Da, aştept.
Ştiu. Mulţumesc oricum.
- Pentru dna Agazi? - Da.
Căutăm în toată regiunea şi nu găsim nimic.
Poţi pune aici dosarul dnei Sajaux, te rog?
- Mulţumesc. - Baftă!
Voiam să-ţi trimit o pacientă. O a doua.
A născut natural, fără probleme deosebite.
Ruptură simplă de stadiul doi. O fetiţă.
3,1 kilograme. Apgar bun, pH bun. Ai avea o cameră pentru mine?
În regulă, aştept.
Réda, ce părere ai despre ritmul cardiac de la 3?
Am senzaţia că oboseşte.
Ar trebui să-i dau Bricanyl?
Bricanyl? De ce? Ai scos oxitocina?
- Da. - Ai văzut pacienta?
- Ai mobilizat-o? - Da.
Ai verificat că nu există hipertonie, hiperkinezie?
Da.
Nu ştiu. Aş zice că e bine.
Mi-ai oprit o cameră? 172.
În regulă.
Marylin, ce zici de ritmul cardiac de la 3? Am senzaţia că oboseşte.
Să-i dau Bricanyl
ca să opresc contracţiile, să se mai liniştească copilul?
Nu, ritmul e perfect. E normal
pentru că se angajează. Nu-ţi face griji.
Antoine, te rog, poţi veni?
Am un ritm care nu e grozav. Voiam să-ţi cer părerea.
Îi dau Bricanyl? Să le spun despre cezariană
ca să pregătesc terenul?
- Unde e? - În salonul 3.
- Dilataţia nu a stagnat? - Nu.
Nu există factori de risc, diabet,
întârziere a creşterii, nu s-a depăşit termenul?
Nu.
Nu înţeleg. E incomplet.
Trebuie ajutat bebeluşul să se angajeze. De ce vrei să-i dai Bricanyl?
Antoine, i-am răspuns deja la întrebare. Ţi-am zis că e totul bine.
Sofia, nu se poate aşa ceva.
Nu mă poţi chema dacă nu e un caz patologic.
Nu mă chemi doar ca să-mi ceri un sfat
că nu mai pot acorda suficient timp unor lucruri cu adevărat importante.
Mă alătur şi eu lui Antoine. Sofia, înţeleg
că gravitatea unei situaţii nu e întotdeauna uşor de evaluat.
Încerci să te orientezi, dar trebuie să înveţi
să treci peste frica de a greşi. E esenţial.
Uite, de pildă Louise. La început, sigur, a făcut nişte greşeli,
dar tocmai din greşeli putem învăţa.
De acord? Trebuie să mergem în sală.
Bine. Vin şi eu.
Bravo, Sofia! Acum vor spune că noi, moaşele,
nu suntem bune de nimic. Le dai apă la moară. Mersi!
- Mai ai şi alte faze de-astea? - Scuze, Marylin.
Pe bune, Réda profită de faptul că e bărbat,
se crede şeful moaşelor.
Se apucă să-ţi spună cum e viaţa. Mi s-a întâmplat săptămâna trecută.
Hai, lasă, te-a ajutat fiindcă aveai prea multe pe cap.
Pentru asta nu e un monstru.
Bineînţeles că are dreptate. Are penis.
Pa! Crăciun fericit. Ne vedem luni.
Crăciun fericit şi ţie! Sper că o să te simţi bine cu ai tăi,
o să poţi respira un pic.
Deşi, ca de obicei, o să le spui că totul e bine.
Ce faci, Valentin?
Un tort. Dar stai liniştită, strâng totul după aceea.
Bine.
Unu, doi, trei!
- Atenţie! - Împingeţi, doamnă!
Împingeţi!
Scuze, nu trebuie să pierdem nicio picătură.
Două înghiţituri de fiecare, atât.
Pe după urechi...
Pentru ce ciocnim?
Pentru această meserie minunată care ne ajută
să scăpăm de Crăciunul în familie.
Aşa e!
Valentin ne-a pregătit şi el o mică surpriză.
Un mic striptease, Valentin?
Nu. E ceva mai apetisant decât un număr de striptease, sper.
E un tort. Am făcut un tort.
Nu!
Nu e mare lucru.
E un tort cu iaurt,
dar e un pic personalizat.
- Ce drăguţ! - Dar ce e?
Nu vă daţi seama?
Cum să ne uităm la el?
Ăsta e capul, nu?
- E un clovn? - Nu, nu e un clovn.
Sau un cer cu păsări.
O friptură tartar.
Un mic magician cu pălărie?
Charlotte cu scufia ei.
Nu, sunt păsări pe cer. Sunt păsări peste tot.
Dar e ciudat să amesteci carne cu paiete.
E o vulvă.
Valentin, ai făcut o vulvă?
Serios, Valentin, ai decorat tortul cu o vulvă?
Am vrut să fac un tort special pentru secţia de naşteri.
O idee foarte bună, Valentin. Tare simpatic!
- Foarte, foarte simpatic. - E fantastic!
- Şi asta ce e? - Clitorisul.
Clitorisul? Cât de mare e?
Sigur, nu e făcut la scară,
trebuia să fie pentru opt persoane.
Valentin, e prima ta epiziotomie!
Haideţi.
Atenţie.
Marylin, secţia naşteri.
Nu ştiu dacă e... Vrea toată lumea?
Bine. Pe curând.
Dna Delamarre vine cu o dilataţie de 4
de la Urgenţă.
Cât e ceasul?
Va fi un mic Iisus.
- Cine o preia? - Eu aş vrea.
Pot să...
Te trec, Louise. Charlotte, te trec şi pe tine?
- Pot să...? - Da. Vino, dacă vrei, Valentin.
- Serios? - Da.
Cred că e cel mai frumos Crăciun din viaţa mea.
Haideţi, uşor.
Ea este Louise, moaşa care vă va asista
pe parcursul naşterii.
Bună ziua.
Vă puteţi aşeza dacă vreţi.
Staţi cum doriţi. Vă aşezaţi? Vă întindeţi?
- Vine o contracţie. - Vine o contracţie?
Bine. Aşteptăm să treacă.
Aşa. Uşor... Inspirăm pe nas.
Expirăm larg, pe gură.
Aşa.
Exact aşa. Da.
Foarte bine.
Continuăm să inspirăm. O lăsăm să treacă.
Când sunteţi sigură... E-n regulă?
Dacă sunt contracţii, înseamnă că ne apropiem,
că soseşte bebeluşul. E grozav. E semn bun.
Aşa că zâmbim larg.
Exact aşa. Ne aşezăm pe pat.
Vă ajut eu.
- Uşor... Aşa. - Super.
- Staţi comod? - Da, mulţumesc.
Ştiu că e destul de impresionant.
Nu ne lăsăm intimidaţi. Profitaţi de aceste momente.
În curând apare ghemotocul.
- Suntem aici pentru dv. - Perfect.
Mulţumesc.
Nu-ţi fie teamă, Fanny. Expiră cu putere.
Totul e bine. Continuă.
Încă un efort. O ultimă dată. Asta e.
O să încercăm să împingem cu toată puterea.
Hai, cu curaj, Fanny! Foarte bine.
Mai e puţin. Haide.
Stai... totul e bine. Trebuie doar să avansăm uşor.
Hai, Fanny.
Inspiră...
Hai. Soseşte, Fanny, e aici.
Încă o dată, hai. Aşa.
Haide.
Nu ceda, Fanny.
Nu ne lăsăm.
- Ce fac? - Stai... Nimic.
Totul e bine. Încerc să-i scot umerii.
Foarte bine. I-am scos un umăr.
E foarte mirată.
Are un cap superb. A făcut tot ce trebuia ca să se nască.
Voia să se nască.
Bun-venit, copilaş. Bravo, Fanny, ai fost tare!
Valentin?
Bună, păpuşico.
Valentin, trebuie s-o iau. O s-o îmbrace tatăl ei.
Noapte bună. Pe mâine.
Repede! Sondă!
Conectează resuscitatorul.
Mai mult oxigen!
Masează-l, Charlotte.
Ce ai? De ce îl pui la ventilator?
Ai văzut ce stresaţi sunt părinţii?
Ai înnebunit? Copilul e bine.
Du-l înapoi, Sofia.
Sunt Sofia de la blocul de naşteri. Am un nou-născut vânăt.
Ines, eu sunt.
Nu e deloc hipotonic. Bebeluşul a fost vânăt maximum 20 de secunde.
Lasă-mă să văd.
Sofia, lasă-mă să văd.
Eşti bine. Respiri foarte bine,
n-ai nevoie de mască.
- Ce s-a întâmplat? - Avea pielea albăstruie.
Ai aşteptat?
Sofia.
Aici e biroul, ecranele de control, compartimentul nou-născuţi,
farmacia cu frigiderul pentru Syntocinon.
Sala pentru testele pH. De anul trecut,
am reuşit să introduc monitoare în...
- Încă una nouă? - E aici temporar.
Super! Când va fi deja instruită,
îşi va fi terminat misiunea.
Ce face Sofia?
Mă rog. Marushka a suspendat-o, nu e în formă.
Sofia?
Sofia, eşti aici?
Vedeţi o scară mare?
E un fel de palmier înaintea ei.
O fi venit pe la Urgenţă.
Aţi venit pe la Urgenţă?
Spune-i să lase pizza la recepţie,
nu mai putem. Şi aşa mâncăm la ora 15.
Cel mai bine e să rămâneţi pe loc.
Vin eu. Bine?
Cred că înţeleg unde sunteţi. Vin eu.
Nu închid.
În felul ăsta, mai stăm o oră.
- N-am rezolvat nimic. - Cel puţin o oră.
- Nu ţi-e foame? - Cum? Nu, stai liniştit.
Mă gândeam la altceva. Mulţumesc.
Tu ce ai?
- Ce? - Da, da...
Nu, e greu... Îmi pare rău,
e un fel de oraş în oraş.
Vă văd.
Sunt în albastru, vă fac cu mâna.
Mă vedeţi? Nu mă vedeţi. Nu sunteţi dv.
Poftim? Sunteţi în parcare?
Aha... Dv. sunteţi.
Ar trebui să mă vedeţi.
Eu vă văd în mod sigur. Sunt aici.
Perfect. Rămâneţi pe loc.
O să fac un ocol. Altfel, n-o să reuşim.
Bine. Pe curând. Vin.
- Bună ziua. - Bună ziua.
E totul în regulă?
- Salut! Ce faci? - Salut.
Pot să intru?
- Ce-i cu zgomotul ăsta? - Nu trebuie să te superi.
O să-ţi explic.
Nu...
- Bună ziua. - Bună ziua.
O să-ţi explic.
O cheamă Mariam, e din Nigeria.
Ştiu foarte bine cine e. A născut cu noi.
Fiind decizia mea, răspunderea mea,
îi cedez patul meu. Bine? Canapeaua.
Şi o să dorm în baie.
Stai că nu înţeleg, ai hotărât
s-o aduci la noi fără să ne întrebi?
Cum fără să ne întrebe? N-am spus niciodată cu nu sunt de acord.
- Cred că a procedat bine. - Aiurea!
- Îţi dai seama ce răspundere e? - Sigur, foloseşte cuvinte mari!
Tu o să stai pe canapea, îi dau camera mea
şi dorm eu în baie.
Ai înnebunit! N-o să dormi în baie.
Vrei s-o dăm afară?
E camera mea, primesc pe cine vreau în ea.
Îmi plătesc chiria. Eu le ţin socoteala tipilor care trec prin patul tău?
Sofia, eşti suspendată, obosită, ai nevoie de odihnă,
nu să ţii o pacientă acasă.
E incredibil. Serios acum!
- Vorbeşte mai încet. - Vorbesc cum vreau.
Foloseşte alt ton.
Sunt de acord cu Sofia. N-o putem da afară.
Sofia, rămâi tu în sufragerie,
mă duc eu în baie.
Nu. Eşti amabil, Valentin, dar nu e nicio problemă.
Eu o să dorm în baie.
Puţin ne pasă cine doarme în baie!
Pe bune! Întrebarea e
dacă o putem primi pe femeia asta sau nu.
Are un nou-născut. E complicat. Nu e un moft,
nu putem decide s-o luăm acasă pentru că aşa ne vine.
Nici nu mai încape discuţie.
Aşa e.
- Ba da. Trebuie să discutăm. - Ba nu.
V-am adus nişte apă.
Dacă mai aveţi nevoie de ceva, îmi spuneţi.
Aşezaţi-vă.
- Dacă nu e de acord, plec. - Nu, nu...
Totul s-a rezolvat. O să dormiţi în camera mea.
Eu decid cine doarme în camera mea.
Staţi în camera Sofiei, iar noi vedem cum facem.
Nu vă faceţi griji, nu vă dăm afară.
E prea frig.
Mergem?
Vă lăsăm să vă odihniţi puţin.
Chemaţi-ne dacă aveţi nevoie de ceva.
Suntem alături.
Aşa... Staţi liniştită.
Da.
Stai. E ocupată. Ce se întâmplă?
Poftim? Stai puţin. De când lipseşte?
Fir-ar să fie!
Nu, nu-i spun nimic.
Stai aşa, ce nu trebuie să-mi spui?
- Nu-i nimic. E-n regulă. - E Sofia?
Valentin, dă-mi telefonul.
- Nu-i nimic. - Dă-mi telefonul.
Dă-mi telefonul! Sofia, sunt Louise.
Ce se întâmplă?
Cum adică nimic? Valentin e total panicat.
Ce? A plecat fără fetiţă?
Nu, nu ţi-l dau pe Valentin. Vorbeşti cu mine.
Ce ai de gând să faci? Îi dai să sugă? Poftim?
Egoismul meu pe naiba!
Nu asta e tema, Sofia. Stai puţin,
vorbeşti aiurea. Încetează cu prostiile, o aud plângând.
Iei copilul şi mergi la poliţie!
Cum adică la poliţie? De ce?
E oribil? Nu, e reacţia firească,
asta trebuie făcut. Bine, n-ai nevoie de ajutorul meu.
Ai dreptate. Ştii ce? Descurcă-te singură cu orgoliul tău prostesc
şi când rezolvi, mă suni. Bine?
L-am sunat pe Valentin, nu pe tine!
Ce se întâmplă?
Nimic. E-n regulă.
Repet întrebarea: ce se întâmplă?
Nimic.
Copilul dnei Agazi e la noi acasă.
Poftim? Aţi găzduit-o...
Dna Zelinski a reînceput să sângereze.
Fir-ar să fie!
Aţi găzduit-o pe dna Agazi cu copilul?
Da, dar...
Sunteţi complet inconştienţi. Ştiţi că dacă se întâmplă...
Nu puteţi răspunde de tot. Ce prostie!
Fir-ar să fie!
Nu mai plânge. Uşor...
O să fie bine. Totul e în regulă.
Totul e bine.
O s-o găsim pe mami. O găsim imediat.
Gata...
Nu plânge. Am grijă de tine. Totul e bine.
- S-a liniştit? - Da, e bine.
- Te doare? - Da.
Te pot atinge?
E angorjat.
Sânii tăi sunt duri.
Când o alăptezi,
trebuie ca burtica ei să fie lipită de a ta,
iar nasul să fie liber.
În felul ăsta va deschide gura mare, altfel te muşcă
şi te doare.
Ştiu. Mai am copii.
N-am ştiut.
Unde sunt?
Acolo.
Ai febră. O să-ţi aduc ceva.
- Tu de ce eşti aici? - Cum adică?
Nu lucrezi?
Nu ştiu. Nu mai reuşesc.
De ce?
Îmi pare rău pentru mai devreme. Te-am lăsat cu fetiţa.
Înţeleg. E greu. Uneori, te simţi descurajată.
Aşa e viaţa.
Fetiţa e foarte bine.
Scuzaţi-mă.
Eşti bine?
- Tu? - Foarte bine.
- Ce faci? - Perfect. Mă bucur să vă văd.
Mulţumesc, Valentin.
N-ai pentru ce. E normal.
Au plecat.
E prea greu.
Am impresia că...
orice am face, tot prost iese.
Trebuie să facem faţă. Nu ne mai pierdem cunoştinţa.
Să fiţi fericiţi toţi trei.
A fost plăcere să vă asist. Aveţi grijă.
- Marylin, au fost în salonul 4? - Da.
- Îi şterg? - Mulţumesc.
Expiraţi lung. Exact aşa. Bravo.
Louise, o duc pe doamna în camera 7.
Îi pun o branulă şi o preiei tu.
- Merg la cea cu prezentaţie pelviană. - Da, sigur.
Şapte...
Ce face dna Maziras?
Las-o pe Maziras. Face un avort terapeutic.
Sarcină oprită din evoluţie. Se ocupă Bénédicte.
Săracii! La opt luni să naşti un bebeluş mort.
Nu-mi răspunde nimeni la emailuri?
- Cine îşi ia concediu primăvara? - Eu plec în Maldive.
În Maldive? Norocoaso!
Cred că e fantastic. Ce aş mai merge!
Pe bune? Crezi că din salariu reuşesc să-mi plătesc un concediu în Maldive?
- Nu... Scuze. Nu ştiu. - Nu.
Nu-i nimic, vin mai târziu.
Ţinem socoteala prin email.
Serios? În Maldive...
E bine.
Mai facem un pas înainte să vină următoarea contracţie.
A venit? Nu?
E foarte bine.
Respiraţi.
Expiraţi. Totul e în regulă. E normal.
Mai mergem puţin.
Ne aşezăm aici.
Mă întorc imediat să mă ocup de dv.
Îmi puteţi spune cum vă cheamă?
- Roseau. Hélene Roseau. - Bine. Mă întorc.
Fir-ar să fie!
Am un cuplu care a pierdut primul copil la naştere,
acum doi ani.
- Cum o cheamă? - Hélene Roseau.
Da, familia Roseau. I-am văzut de curând la Urgenţă.
Sunt complet panicaţi.
Prima naştere a fost prematură, catastrofală.
Copilul n-a început să respire.
Tocmai te-ai întors, Sofia. Dacă vrei, îi preiau eu.
Sofia, eşti perfect în stare să te ocupi de cuplul ăsta.
Eu am încredere în tine.
Da, şi eu.
Eşti puternică, foarte puternică.
E foarte bine.
Hai, hai...
Expiraţi...
A trecut?
Sunt aici.
Nu vă îngrijoraţi, totul va fi bine.
Sofia este o moaşă extraordinară.
Aţi ajuns la termen, sunt întrunite toate condiţiile
ca să iasă bine.
Auziţi inima bebeluşului?
Se aude bine. Copilaşul e foarte sănătos.
O să chem anestezistul.
O să vă facem peridurala şi o să vă relaxaţi. Bine?
Dacă aveţi nevoie de ceva,
apăsaţi pe butonul din spate. Nu ezitaţi să ne chemaţi.
Chiar şi la 30 de secunde. Când doriţi.
Ori de câte ori doriţi. Bine?
Va fi o naştere extraordinară, va fi foarte bine.
Fără caracter de urgenţă...
dar trebuie să vorbim cu părinţii.
Uşor, am ajuns.
Văd că am ajuns. Aşteptăm de azi-dimineaţă.
Chiar facem asta într-o cameră clasică de naşteri?
Îmi pare rău, dar nu avem decât o secţie de obstetrică aici.
Mai putem aştepta.
Mai stăm. Apoi, dacă vreţi,
putem revedea toate etapele împreună dacă simţiţi nevoia.
În orice caz vom fi continuu alături de dv. Bine?
Expiră uşor, Hélene.
Trage aer...
Expiră uşor. Lăsăm contracţia să treacă.
Expiră... Îndelung.
O lăsăm să treacă.
Inspirăm... O să treacă.
Sunt pregătită.
Ne aşezăm în poziţia necesară,
cu capul şi umerii uşor coborâţi.
Spatele curbat.
Bun.
O înţep.
Da... E foarte bine ce faci.
Eşti puternică. Cu toată forţa...
Da, expiră.
Vine, Hélene. E aici. Soseşte.
Fetiţa ta vine, întinde mâinile s-o iei.
E bine? Totul e bine?
Da.
- Sunteţi sigură? - Sunt sigură.
- E foarte bine. - Felicitări!
Bravo.
Are ochii larg deschişi. Bravo!
Aţi fost foarte curajoasă. Nu vă faceţi griji,
totul va fi bine.
Liniştiţi-vă, sunteţi într-o maternitate.
Nu puteţi vorbi aşa cu soţia dv.
Vorbesc cum vreau cu nevastă-mea!
Nu mai ţipaţi! Chem paza.
Nu se mai poate peridurală...
Mai am două peridurale de făcut
şi trebuie să merg la Urgenţă, la o consultaţie.
Nu e problema mea. Eu vreau să asist la naşteri naturale,
dar n-am timp. Şi nu asta a cerut.
Ştiu, dar fac şi eu ce pot!
Fă măcar asta Du-te s-o vezi şi fă-ţi treaba.
Ocupă-te mai bine de pacientele tale înainte să-mi spui ce să fac.
Fir-ar să fie! Pe mine mă cheamă. Trebuie neapărat să merg
la cuplul cu avortul terapeutic. Nu ştiu când o să reuşesc.
Stai liniştită. Bebeluşul e deja mort. N-o să moară din nou.
Blocul de naşteri.
Am înţeles. Transmit. Ne trimit o primipară,
36 de săptămâni, dilataţie de 5 cm, cu diabet gestaţional.
- Vine în zece minute. - O iau eu.
Vreţi să-l vedeţi?
De ce ne-aţi lăsat să aşteptăm atât de mult?
De cinci ore aşteptăm în nenorocita asta de cameră!
- Îmi pare rău. - Nu a venit nimeni la noi.
Îmi pare rău. Am fost cu adevărat... depăşiţi.
Îmi pare...
Îmi pare extrem de rău.
Una a început să plângă spunându-mi că i-e frică de nu mai poate.
Şi eu ce i-am zis? Că mă întorc imediat
şi am plecat în fugă pentru că, în camera de alături,
pacienta începea să sângereze.
Când m-am întors, tipa împingea singură.
Nici nu înţelegea ce i se întâmplă.
Împingea şi plângea.
Nici nu vreau să ştiu cât timp am lăsat-o pe femeia cealaltă
năclăită în propriul sânge.
Nu se poate, pacientele vor ajunge să nască singure.
Asta se întâmplă.
Stai liniştită, ai fost de gardă
şi o să primeşti o primă de 9 euro.
Renunţ.
Poftim?
Mă opresc.
- Ba nu. - Ba da.
Accept orarul de rahat.
Şi că n-am timp să mănânc sau să fac pipi.
Că ratez copilăria băiatului meu pentru un salariu de rahat.
Mă doare, dar accept.
Dar să tratez prost oamenii...
Nu pot.
Nu pentru asta am semnat.
Aici e biroul.
Ţi-o prezint pe Charlotte. Charlotte, ţi-o prezint pe Juliette,
moaşă în devenire.
- Bună ziua. Încântată. - Bună ziua.
Aici e frigiderul pentru Syntocinon.
Aici, poşta pneumatică pentru testele de izoimunizare.
Iar aici, compartimentul nou-născuţi. Pe ecran, poţi vedea
ritmul cardiac al bebeluşilor, de asemenea, contracţiile.
Trebuie să fii mereu atentă la asta, mai ales când ştii că pot fi
probleme de ritm cardiac.
- De unde ştiu că e o problemă? - Probleme sunt tot timpul.
Bun-venit la spitalul public.
Dar suntem o echipă.
LUMEA DE MÂINE SE NAŞTE ÎN MÂINILE NOASTRE
MOAŞĂ - O MESERIE FORMIDABILĂ
SĂ AVEM GRIJĂ DE FEMEI
NU DOAR PERINEUL SE RUPE
MATERNITATE = PERICOL
NU VREAU SĂ MALTRATEZ
MOR
MOAŞĂ - O MESERIE CONDAMNATĂ LA MOARTE