Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nem voltam szerelmes belé.
Tudom, hogy mindenki azt hitte.
De nem voltam.
Szerettem őt. Nyilván.
Nem lehetett nem szeretni Felixet.
És részben ez jelentette a problémát.
Mindenki szerette. Mindenki körülötte akart lenni.
Ez teljesen kimerítette.
Egyszerűen nem akartak leszállni róla.
Főleg a lányok.
Egek!
A lányok.
Már szinte kellemetlen volt, ahogy körülötte legyeskedtek.
De szerintem éppen ezért kedvelt engem ennyire.
Mert én megvédtem.
Őszinte voltam vele.
Megértettem.
Szerettem.
Őszintén.
Én... szerettem őt.
De vajon szerelem volt?
Nagyon fárasztó a szövegelésed. Kezd elegem lenni.
Indiából hoztam.
Nézd azt a sálat!
Király a kabátod.
- Mi az a nyakkendő? - De gagyi!
Te jó ég!
ÜDVÖZÖLJÜK A 2006-OS ÉVFOLYAM HALLGATÓIT
Eléggé költői.
Tökre menő.
Foglalt ez a hely?
Szabad?
Michael Gavey vagyok.
- Oliver. - Na és a teljes neved?
Oliver Quick.
Neked sincs itt barátod, Oliver Quick?
Miért, másnak van? Ez még csak az első esténk.
Nézz csak körül!
Csak nekünk nincs barátunk.
Meg a pánikbeteg lánynak, de ő nyilván a szobájában van.
Milyen szakra jársz?
Én matekra.
Zseni vagyok. Amúgy nem is szeretem a matekot.
Csak könnyű a számolás. Fejben bármi megy.
- Tégy próbára! - Nem szükséges.
- Ugyan már! - Nem kell, mert elhiszem.
- Kérlek! - Mondtam, hogy hiszek...
Kérdezz már, bassza meg!
Legyen 423-szor 78.
Az 32 994.
Mi a véleménye az Oxfordról?
Jó. Egész kellemes. Köszönöm!
Messziről jött? Ami az otthonát illeti.
Prescotból.
- Honnan? - Prescotból.
Merseyside.
Sosem jártam ott.
Sosem.
Prescot.
Hogy haladt a nyári olvasmányokkal?
Szerintem egész jól.
- Mindet kiolvastam. - Mindet?
- Ötven könyv. Elment az esze? - Azt hittem, az a dolgunk...
Még Jakab király Bibliáját is?
Bibliaolvasással töltötte a nyarat?
Ezek nem kötelező olvasmányok.
- Én a könyvek felét sem olvastam el. - Sajnálom!
Nem sejti, merre lehet? Már húsz perce várunk rá.
Hát jó, szerintem lássunk is hozzá!
Elnézést! Nagyon sajnálom, hogy késtem!
Ezer bocsánat! Teljesen eltévedtem.
Örvendek! És sajnálom!
Szóval maga Farleigh...
Start, ha minden igaz?
Örülök, hogy végre csatlakozott.
Nem rokona véletlenül egy bizonyos Frederica Start?
- Ő az édesanyám. - Na ne!
Ismertem őt a maga korában. Együtt jártunk ide.
Frederica Cattonnak hívták. Még mielőtt Amerikába ment.
Azta!
Te jó ég! Elmondom neki.
Odáig lesz, ha megtudja, hogy egy barátja tanít.
Nem a barátja vagyok.
Inkább... a csodálója.
Távoli csodálója.
Nem tudom, hogy beszéltünk-e valaha.
Ne is említse a nevemet!
Akkor hát kezdhetjük?
„GK Chestertonnak tetszett volna.
„A hazugságok végtelen sora.
"És ennélfogva elmondható a versről,
„hogy olyan, mintha életre kelne, akár Browning Utolsó hercegnője.”
Jól van. Nagyszerű esszé.
Sok mindent hallottunk, amin el lehet töprengeni.
„És ennélfogva...”
Bocsi, csak ez a szó.
Valamiért tökre vicces.
- Miért? - Nem tudom.
De azért csak nem használjuk a köznyelvben.
Eléggé barokk, nem?
- Nem hiszem. - Nem?
Végül is. Csak hétszer használtad.
- Nem. - De. Számoltam.
Sarokba szorították, Oliver.
Szóval a tartalom helyett a stílust kritizálod?
Ez egy kissé...
- Kissé micsoda? - Lusta.
Nincs azzal semmi gond, ha a retorikát vitatjuk.
- Az a lényeg, hogyan vitázunk. - Jó meglátás.
Főleg olyasvalakitől, aki el sem olvasta a verseket.
Kíváncsian várom az esszédet.
Oliver!
Hoztam neked csokit.
Köszi!
Tudtad, hogy ma este karácsonyi buli lesz?
KNHM engem meg téged.
Kurvára nem hívtak meg.
Nem hiszem, hogy meghívás kérdése.
De bizony az. Ugye nem kaptál meghívót?
- Nem néztem. - De én igen. És nem kaptál.
Kibaszott lúzerek.
- Mintha el akartunk volna menni. - Ja.
Mintha izgatna minket az a sok unalmas kretén!
Ja.
- Megvagyunk mi nélkülük is, nem? - Aha.
- Megeszed? - Nem, edd csak meg!
Minden oké?
Persze, csak defektet kaptam.
- Hát, az pech. - Ja.
Azóta próbálom megjavítani.
És nyilván akkor történik, amikor tíz perc késésben vagyok.
Francba!
- Hová kell menned? - Az Iffley Roadra.
Az szívás.
Az. Már így is bajban vagyok a múlt hét miatt, szóval...
Hát, nekem most nincs dolgom. Csak visszaviszem ezeket a könyvtárba.
Menj az enyémmel!
Ugyan, ne viccelj! Mindjárt esni fog, nem lenne jó...
Egyáltalán nem nagy ügy.
Majd később visszaadod.
- Egy koleszban lakunk, szóval... - Tényleg?
Igen.
Basszus, ez tök kedves! Komolyan mondod?
Tényleg nagyon kedves vagy. Köszi!
Biztos nem gond? Eléggé macerás visszavinni a koleszba.
Ja, hogy vigyem vissza a tiédet?
Jaj, nem. Ne haragudj, csak azt hittem...
Igazából vissza tudom vinni. Nincs olyan messze.
Köszönöm! De még a nevedet sem tudom.
- Én Felix vagyok. - Oliver.
- Oliver? Oliver. - Igen.
Imádlak, Oliver!
Imádlak...
Egyszerűen imádlak! Komolyan.
Hatalmas köszi, haver!
Igazi életmentő vagy. De tényleg.
Köszi! Majd lerakom a bringatárolóban, jó?
- Oké. - Szuper. Szevasz, Ollie!
Jameson végig a mellét bámulta,
mit sem törődve azzal, hogy a csajnak még a szorzótáblák sem mennek.
A szorzótáblák, Oliver!
Akkor tanuljon inkább művészettörténetet!
Oliver!
- Igen? - Mintha a falhoz beszélnék.
Bocsi!
Hű, basszus!
Kiugrom a klotyóra. Hoznál addig egy sört?
- Aha. - Köszi!
Parancsolj!
- Kérnék még egyet. - Máris.
Ott van! Ollie! Oliver!
Gyere ide, pajtás!
Gyere!
Bátorság. Gyere csak!
Jaj, ne!
Szevasz, haver!
Helló!
Ő az én hősöm, srácok.
Most meséltem el, hogy tegnap kihúztál a csávából.
De édes!
- Köszi! - De édes!
Ülj csak le! Lógok neked egy sörrel. Adjatok neki helyet!
Vagy vár a haverod?
Nem. Már elment.
- Hihetetlen. - Melyik koleszban laksz?
Szó szerint leállt...
- A tiétekben. - Tényleg.
És mit tanulsz?
Feles!
- Jöhet a Jägerbomba! - Ez az!
- Jägerbomba! - Úgy van.
- A következő kör a tiéd. - Le kéne feküdnöm.
Ne már!
Nem bújhatsz ki a köröd alól.
- Nem is akarok. - Pedig nagyon úgy tűnik.
Na!
Jól van.
Ez az.
- Farleigh! - Mi van?
- Ne szívd már a vérét! - Mi?
Egy vagyon lesz neki ez a kör.
A kocsma már csak ilyen.
Ez az én köröm, de...
nem mehetek vissza, hogy kölcsönkérjek.
- Nem az én bajom. - Kérem!
Nem fizethetnék holnap?
Bocs, haver, de ez baromi kevés.
Kérem! Holnap kifizetem.
Nem.
- Kérem... - Szűnj már meg!
Úgy látom, segítségre szorulsz, pajti.
Ja, és ez kiesett a zsebedből.
Le akartam nyúlni, de gondoltam, így lenne kóser.
Köszi!
Holnap visszaadom.
Fogalmam sincs, miről beszélsz.
Köszönjük, Ollie!
- Köszi, Ollie! - Ollie!
Ollie!
Farleigh lényegében nálunk nőtt fel.
Nem is tudtam, hogy unokatesók vagytok.
Igen, a nénikém, Farleigh anyja Amerikába menekült
még 19 éves korában, hogy megszabaduljon a „rideg” angoloktól.
- Cigit? - Nem dohányzom.
Szóval Fred néni hozzáment egy baromhoz, aki elverte a pénzét,
meg a faterom pénzének egy részét is, majd végül a fater elzárta a pénzcsapokat.
- Akár egy Evelyn Waugh-regényben. - Ja.
Sok karakteréhez a családom adja az alapot.
Totál odavolt a házunkért.
A faternak olyan bűntudata volt az egész miatt,
hogy úgy döntött, állja Farleigh tandíját.
- A mázlista. - Ja, elég jól járt vele.
Szinte minden suliból kidobták,
amiért tanárokkal kefélt.
- Na és te? - Én még nem keféltem tanárral.
Egyelőre.
- DJ Shadow! - Ez de beteges.
A sok bentlakásos pszichopata.
Miket tanultok?
- Latint, vízilabdát, gyermekbántalmazást. - Értem.
Jól hangzik.
A kicsi Felix.
Rólam nincs gyerekkori kép.
Habár amúgy sincs mit mesélni.
Ugyan már! Tanúvédelem alatt állsz, vagy mi van?
Az ég szerelmére! Nincs tesód?
Milyenek a szüleid?
Nincs tesóm.
- A szüleim meg... - Milyenek?
- Ritkán látom őket. - Miért?
Hát, mert...
- vannak gondjaik. - Milyen gondjaik?
Pontosan miről van szó?
Mentális problémák, függőségek, ilyesmik.
- Apa dílerkedett is. - Dílerkedett?
Ez szörnyen hangzik. Komolyan.
- Ja. - És amúgy... hogy éled meg?
Hát, elég kemény.
Ja.
Kapják be!
Esküszöm, marhára inspiráló vagy.
- Köszi! - Nagy vagy.
Döntsd el ecc, peccel, hogy Indiát vagy Annabelt viszed-e haza,
mert szegények ótvar rondák.
Ecc, pecc, kimehetsz,
holnapután bejöhetsz. Cérnára, cinegére...
Megvan a győztes.
Mi a fasz? Már vagy egy órája fűztem.
Legalább kiverhette volna.
Ja. Az mindnyájunkra ráférne.
Ezért kéne valami nemesi rang meg egy csicsás kastély.
Oliver Quick!
Megváltoztál.
Csakugyan?
Meg fog unni.
Tessék?
Seggnyaló.
Oliver is jöhet?
- Szivi! - Mi az?
Annyira fura az a srác.
Sosem szólal meg. Mégis ki mellé ülne?
Mondjuk az egyik dögös barátnőd mellé.
Ne haragudj, Felix!
De senki sem akar Oliver mellé ülni.
Miért?
Mert ő egy ösztöndíjas kisfiú, aki az adományboltból veszi a ruháit.
De gonosz!
Ez gonosz volt.
- Akkora sznob vagy. - Bocsika!
De kibaszott meleg van!
Ja.
Mi ez a szag?
Nem tudom.
Na ne!
Mi az? Mi bajod van?
Ez baromira undorító, Felix.
- Dehogy. - Kitakarítok.
Csak a gazdagok lehetnek ilyen mocskosak.
- Kapd be! - Pizza van a földön!
- Nyugi, haver! Majd megcsinálom. - Nem fogod.
Kurvára nem fogod.
- Sosem fogod. - Dehogynem.
Nem.
Ollie! Mondtam, hogy megcsinálom.
Állj már le! Nem vagyok már gyerek. Megcsinálom.
Csak...
melegem van. Meg lehet dögleni.
Előbb hagynák, hogy meghaljunk,
mint hogy megbontsák a lambériát
a klíma beszerelése miatt.
- Izgulsz a vizsgák miatt? - Dehogy izgulok, Oliver.
Az őrületbe kergetsz ezzel a...
Tanulnom kéne. Később talizunk, oké?
A Kings Armsban?
Ja, oké. Majd írok.
Rendben. Szuper.
Hali!
Szia!
Csak Felix miatt ugrottam be.
Úgy volt, hogy talizunk.
Kocsmában van a többiekkel.
Értem.
Nem is mondta.
India is ott van?
Aha.
- Sajnálom! - Ne tedd!
Nem nagy ügy.
Van valami piád?
Ha szeretnéd, szerezhetek.
Szerinted nem lesz féltékeny?
Őszintén?
Szerintem fel sem fog tűnni neki.
Szia, anya!
Mi történt, Ollie?
Gyere be!
Hogy történt?
Beverte a fejét a járdába.
Biztos részeg volt. Apát ismerve.
- Kurva életbe! - Ennyit a piáról.
Én...
- nagyon sajnálom, Ollie! - Elég hirtelen jött.
Anyud hogy viseli?
Eléggé zavaros volt.
Ami... az ő esetében nem meglepő.
Csak hagyják, hogy elhalaszd a vizsgáidat. Most nem tudsz ezzel foglalkozni.
- Haza kell menned. - Nem.
Nem halaszthatok.
- Még szép, hogy halaszthatsz. - Nem lehet.
Nem.
Én nem te vagyok, Felix.
Nekem ennyivel kell beérnem.
- Szia, Oliver! - Hali!
- Csinos kis szmoking. - Kösz!
Ejha! Kölcsönözted, mi?
- Ja. - Naná.
Túl hosszú az ujjánál.
Mindig meg kell nézni az ujjakat.
Amúgy nem rossz.
Majdnem megüti a szintet.
Milyen szintet?
Nem is tudom.
Egy igazi pasi szintjét.
- Szeva, haver! - Helló!
Ollie!
- Szeva, pajti! - Hali!
Gyere utánam!
Várj már meg!
Hová megyünk?
Lemaradunk a bálról, Felix.
Gyere!
Mi az, Felix?
Csak azon agyaltam, hogyan tudnám...
Elég nehéz volt neked mostanában.
De tök bátran átvészelted.
Ugyan már, Felix!
A családomban van egy hagyomány.
Ha meghal egy szerettünk, belevéssük a nevét egy kőbe,
majd behajítjuk a vízbe.
A dédapám kezdte, miután a fia meghalt a háborúban.
Én még csak a kutyámról emlékeztem meg.
Tudod, valahogy... segített. Egy kicsit.
Biztos hülyeségnek gondolod.
Nem. Egyáltalán nem hülyeség.
Köszönöm!
Több a semminél, nem?
Mit csináljak?
Nem is tudom. Mondjuk szólhatnál pár szót, vagy...
akár elálldogálhatunk csendben egy darabig.
Aztán meg bedobod szépen.
Hát, ez gáz.
Basszus!
APA
Hogy látod, hazamész?
Őszintén?
Szerintem sosem fogok hazamenni.
És mi lesz anyuddal?
Tudod, mikor érintettem meg először anyám torkát belülről?
Nyolcéves koromban.
Apám azt mondta,
le kell nyúlnom anya torkán, hogy hányjon,
máskülönben...
meghal álmában.
Úgyhogy az „otthon” számomra egész mást jelent, mint számodra, Felix.
A sok mocsok, a kupleráj. Képtelen vagyok rá.
Nem megy.
Mi lenne, ha eljönnél hozzánk?
Gyere el Saltburnbe!
- Ugyan. - De.
- Csak teher lennék. - Dehogyis!
Legalább józan maradnék.
- Fura lenne. - Egyáltalán nem.
Van, hogy anya hónapokon át vendégül lát embereket.
És tudod, mit? Ha eleged lenne belőlünk, leléphetsz.
Becsszó.
És hittem neki.
Saltburn.
Mr. Quick!
Korán érkezett.
A korábbi vonattal jöttem.
Legközelebb értesítsen!
Mint láthatja, a kapu nem volt nyitva.
Nem gond...
Elküldtünk valakit magáért.
- Sajnálom! - Semmi gond.
Kövessen!
Hűha!
Lenyűgöző látvány!
Azta! Tényleg nem semmi.
Hagyja itt a bőröndjét! Majd felvitetem.
Ollie! Hála az égnek, hogy itt vagy!
Majd én a szobájába kísérem.
Oliver, nem kell annyira félni Duncantől.
Duncan, hanyagolja ezt az ijesztő stílust!
- Igyekszem. - Gyere, pajti!
- Menjünk! - Totál rémisztő.
Nem para. Csak fura.
Oké.
Akkor hát...
piros lépcső.
Itt véletlenül megujjaztam az unokatesómat.
Ez VII. Henrik szekrénye.
Nagyi szelleme.
Szia, nagyi!
Zöld szoba, kert, pár förtelmes Rubens-festmény.
Rossz zongora.
Kék szoba.
Mert kék.
Ez meg a király hálószobája.
Még mindig van rajta egy kis megszáradt ondó VIII. Henriktől.
Ez a tágas galéria.
Halott rokon. Halott rokonok.
Apu régi mackója.
Shakespeare művei. Kint meg egy labirintus.
Oké. Mehetünk tovább.
Nagyszerű!
Az én szobám.
A mellettem lévőben leszel.
Mosdó.
Sajnos osztoznunk kell rajta. Remélem, nem gond.
Vagy ha mégis, mehetsz a placc másik végébe.
Öltöző.
És...
a te szobád!
Hű!
Örülök, hogy itt vagy, haver.
De most magadra hagylak.
Ja, egy kérés.
Anya utálja a szakállat meg a borostát, úgyhogy találsz egy borotvát a mosdóban.
- Micsoda? - Ja, ez van.
Szerinte egészségtelen. Az apjával volt valami.
Akkora marhaság. Még a fülbevalóm sem lehet rajtam itthon.
- Tudnom kell még bármiről? - Nem. Csak légy önmagad!
Imádni fognak. Jó fejek. Becsszó.
A könyvtárban leszünk.
A könyvtárban?
A CATTON BÁBOK
Egek!
Bizonyára nincs rehab Liverpoolban.
Nem. Szerintem sincs.
Mindenki leépül szépen.
- Merre van Liverpool? - Talán a tengernél.
Drágám, merre van Liverpool?
Északon.
- Északon. - Igen.
Prescot a neve.
Biztos valami nyomornegyed lehet.
Tuti tele van hajléktalanokkal.
És mindkét szülője dílerkedett.
Egek! Az anyja meg egy piás.
Ez kihathat a gyerekekre. Sokkolhatja őket.
Ők is piásak lesznek.
Vajon tényleg le kellett nyúlnia az anyja torkán?
- Farleigh, ez magánügy. - Te mesélted.
Bizalmasan.
Ez szörnyű! Te megtennéd velem?
Az anyja beteg volt. Ollie úgy nyolcéves lehetett.
Szerintem ez gyakrabban előfordul a szegények körében.
A lényeg, hogy érezze jól magát.
Sok sikert! Nem erőssége a nevetés.
Farleigh szerint rémes alak. Miért barátkozol vele?
Nagyon szegény, nem túl jóképű, a szülei drogfüggők.
- Nem is tudom, hogy... - És meg is érkezett.
- Épp rólad beszélgettünk. - Ne butáskodj!
Farleigh szörnyű dolgokat talált ki.
Nem rólad volt szó.
Szervusz, Oliver kedvesem!
Milyen szép szemed van!
- Lenyűgöző! - Mondtam, hogy tökre rendben van.
Drágám, te mindenkivel túl kedves vagy. Ezért nem bíznak meg benned.
Én viszont valamiért elviselhetetlenül ízléstelen vagyok.
Gyerekkorom óta. Fogalmam sincs, miért.
- Mondjuk mert szörnyű ember vagy. - Ne légy ilyen undok!
Látott már Venetia?
Te jó ég, mennyire odalesz!
Egész nap egy fotelben terpeszkedett
- azt remélve, hogy belebotlasz. - Hogyne.
Elég már! Alig jött meg szerencsétlen.
Oliver! Igazán örvendek!
- Jó volt az út? - Igen. Köszönöm, uram!
Jaj, csak semmi urazás! Ki nem állhatjuk.
Gyere! Ülj ide mellém!
Ő a barátnőm, Pamela, aki szintén vendég.
Helló!
Pamela drágám, szólnál Annie-nek, hogy innánk egy kis teát?
Persze.
Megyek. Melyikőjük is Annie?
Csak megtalálod.
- Boldogulsz. - Rendben. Boldogulok.
- Konyha. - Konyha.
Tehát Annie a konyhában van.
Rendben.
- Igyekezz! - Megyek.
Szegény Pamela! Nálunk lakik, míg talpra áll.
Szörnyű éve volt. Rettenetes.
De neked is, Oliver.
Borzasztóan sajnálom, ami apáddal történt!
Ez valóságos tragédia.
Sok barátomat vitt el függőség.
Oly sok kedves, becses barátomat.
Attól tartok, Pamelánál is a függőség lehet a gond.
Ez az egyetlen dolog, ami érdekessé teszi.
Farleigh!
Unalmas egy nő, de gyönyörű.
El kell ismerni, igazán gyönyörű.
De ez számára mindig is átok volt. A férfiak! El sem hinnéd, miket élt át.
Legutóbb például egy förtelmes orosz milliárdossal.
Egy igazi szörnyeteg volt.
Pamela már hónapok óta bujkál előle.
De nem érdekes. Hagyjuk ezt!
Mesélj édesanyádról! Hogy viseli a történteket?
- Iszik még? - Elég!
- Ne törődj vele! - Ez bunkóság.
Semmi sem rendít meg, Oliver.
De komolyan. Mesélj el mindent!
Azt a rohadt...
Hallod, Ollie, ezer bocs anya pofátlan kérdéseiért!
Ne vedd magadra!
Kipakolták a bőröndömet.
Basszus, tényleg. Elfelejtettem szólni.
A cselédek jelentenek anyának,
úgyhogy remélem, nincs nálad semmi baljós.
Csak a régi alsónacim.
Már hozzászoktak. Egyet se félj!
Duncan odáig lesz.
Remélem, nem gond, de kértem tőlük egy retró zakót vacsihoz.
Mindig kiöltözünk vacsorára, és nem akartam, hogy beégj.
Kiöltöztök vacsorára?
Ja. Ez afféle hagyomány.
Hozhattam volna öltönyt.
Ugyan, ne butáskodj! Pazarlás lett volna. Tudok adni.
Van mandzsettád?
Nincs.
Nem gond. Megoldjuk. Szerzek neked.
Örülök, hogy itt vagy, Ol.
És sajnálom, hogy itt minden olyan... elavult!
Szerintem klassz.
Nem is tudom.
A rehabon találkoztunk, szóval...
Eleinte rendkívül kedves volt,
majd hirtelen sorra kezdtek meghalni az üzlettársai.
- Tudod? - Értem. Jó, hogy elhagyta.
Bizonyára.
De állandóan oroszul beszélt, és olyan romantikusnak tartottam,
de mivel nem tudom, hogy van oroszul a „szajha,”
olyan volt, mintha egy költőt hallgatnék.
Apa mindig azt mondta, hogy a Temze alján végzem.
Egyelőre jól bírja.
Nem tudom, mihez kezdenék Elspeth nélkül.
- Ő a megmentőm. - Felesleges méltatnod, Pamela.
Tudod jól, hogy addig maradsz, ameddig csak akarsz.
Akár örökre is?
Ugyan. Azt hiszem, találtam egy jó helyet.
- Gratulálok! - Jól van!
Az unokatestvérem lakását.
Nagyon jót fog tenni neked egy kis lakás.
Inkább csak... egy garzon.
Imádtam garzonban lakni a húszas éveimben. Felszabadító másokkal osztozni egy szobán.
És kevesebb takarítással jár.
De olyan szörnyű lesz, ha elmész. Hogy fogom kibírni?
Igazából maradhatok még egy kicsit.
- Ne! - Ugyan, drágám! Nem kell.
Már biztos megszabadulnál tőlünk, hogy külön élhess.
Abszolút érthető.
- Hahó! - Basszus, de megijesztettél!
Bocsi, csak...
azt hittem, alva jártál.
Nem. Csak meg akartam nézni a holdat.
Mindjárt telihold van.
Tudod, az mit jelent?
Nem.
Hogy mind be fogunk golyózni.
Bocsi, de biztos... fázol.
Én rideg vagyok.
Mint mindnyájan. Vagy fel sem tűnt?
Szerintem nem vagy rideg.
A családod nagyon kedves hozzám.
Ez édes.
Már értem, miért kedvel annyira Felix.
Te olyan...
Milyen vagyok?
Nem is tudom.
Igaz vagy.
Jobban bírlak, mint a tavalyi srácot.
Jó éjt!
- Mi a... - Kész a reggeli.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Jó reggelt!
- Jól aludtál, haver? - Aha.
Jó reggelt!
Egyél csak, Oliver!
Kaphatnék én is egy angol reggelit?
A reggelit oldalt találod, drágám. Szolgáld ki magad!
Hogy óhajtja a tojást?
- Ugyan, én is meg tudom... - A tojást nem.
Azt elkészítik nekünk.
Pontosan!
Minden mást oldalt találsz.
Tükörtojást kérnék.
Ollie, épp Shelley életéről beszélgettünk.
Milyen Shelley-ről? Belinda testvéréről?
Vagy Percy Bysshe Shelley-ről? A költőről?
A romantika korából.
Megvan a sztori Shelley hasonmásáról?
A hasonmásáról?
A házvezetőnője épp takarított nála,
amikor Shelley meglátta, és integetett neki.
Erre ő szintén integetett, majd rájött, hogy Shelley Olaszországban van.
Ráadásul az emeleten volt.
Ne már, Vee! Nem fogok tudni aludni.
Majd Shelley vízbe fulladt.
Én totál libabőrös lettem!
- Nézd csak, Pamela! - Jaj, ne!
- Elvileg kefélte a húgát. - Az ég szerelmére!
Szerintem az Byron volt.
Ha már itt tartunk,
Ellie, hallottad, hogy Ada elszökött Tom Priorral?
- Igen, mondtad. Nem lep meg. - Köszönöm!
A férje rettenetes volt.
Gondolod? Szerintem nem volt olyan vészes.
Meglehet.
Minden oké, Ollie?
Persze, csak...
Túl lágy lett.
Nem igazán bírja a gyomrom.
Sajnálom!
Igazán sajnálom!
Sajnálom!
Itt vagyunk, Ollie!
- Szeva, haver! - Hali!
Itt tilos gatyát hordani.
Nocsak!
Hagyd már szegényt!
De nagy bottal járunk.
Ez ám a meglepetés.
Vigyázz a bogáncsokkal, haver!
Tele van velük a rét. Most virágzanak.
Szerintetek Harry, Hermione és Ron édeshármasoztak?
Mi van?
- A nyakamat rá. - Szerintetek kajak keféltek?
Nem akármit hagytak volna ki.
Bassza meg!
Úristen!
- Miért vizes? - Mert kimászott egy kútból.
Kapjátok be!
- Ezek meg mik? - Palissy-tányérok.
Mármint Bernard Palissy? A 16. századi hugenotta keramikus?
Igen. Hallottál róla?
Nagy rajongója vagyok,
de élőben még egy alkotását sem láttam.
De hülyék vagytok!
Ne már!
Miénk a pont!
Igyál!
A SALTBURNI LABIRINTUS
Segíthetek?
Én csak... Elnézést!
Semmi probléma.
Saltburnben sokan eltévednek.
Na jó.
Jó éjt, pajtás!
Oliver drágám!
Milyen pontos vagy.
- Szegény Vee. Képtelenség lerázni. - Miért?
Könnyen adja magát. Ki van éhezve a férfiakra.
Már 14 éves kora óta ilyen.
Legalábbis anyám szerint.
Született mazochista.
- Na meg az evés utáni gondok. - Milyen gondok?
Tudod, lenyúl a torkán.
Azt hittük, majd csak kinövi.
Ezt nem tudtam.
Erről beszélek! Még haszna sem volt.
Bár megtalálná a hozzá illő fiút vagy lányt! Bánom is én. Akárkit.
Egy ideig én is a lányokat szerettem.
De aztán túl csöpögős lett. A férfiaknál viszont nincs ilyen gond.
Nem lehetett könnyű Venetiának,
hogy pont ön az anyja.
- Miért? - Csak mert.
Csak mert?
Mert maga eszméletlenül gyönyörű.
Vajon miben lesz Pamela ma este?
Hogyan? Pamela már nincs itt.
- Szóval... - Elment.
James úgy vélte, jobb még reggel szélnek ereszteni jelenet nélkül.
Elvégre kapott már elég célzást.
Hát, elég elveszettnek tűnt.
Tapintatosnak látszik. Pedig egy pióca.
Azok közül is a legrosszabb.
És meg sem mondanád róla, hisz ránézésre olyan elegáns!
Azt hinnéd, szórakoztató,
pedig semmi sincs a felszín alatt.
Tudom, hogy szörnyű éveket élt át,
de őszintén szólva, be nem állt a szája.
Kérdés, igazat mondott-e.
Hogy érted?
Ezt nem kellett volna.
Ugyan. Folytasd csak!
Hát, nem tudom. Csak...
valahogy nem állt össze a sztorija.
Gondolom, önnek is feltűnt.
De mennyire, hogy feltűnt!
Az önsajnálat.
Az érzelmi zsarolás.
Tudja.
Igen.
Igaz!
Egek! Szinte bűntudatom volt, amiért elküldtük,
de igazad van.
Tényleg volt benne valami baljós.
Igen!
Köszönöm, Oliver! Éles a szemed.
Valaki nagyon merész.
Valaki átlátszó hálóingben üldögél az ablakom alatt.
Itt lakom. Ott üldögélek, ahol akarok.
Értem.
És történetesen pont egy átlátszó hálóingben üldögélsz,
pont az én ablakom alatt.
Erre nem is gondoltam.
Akkor szimplán mazochista vagy?
Nem is eszel.
Dehogynem.
Akkor kihánynád.
Olyan gyönyörű vagy, Venetia!
De oda kéne figyelned magadra.
Úgyhogy holnap...
enni fogsz szépen.
Utána pedig az asztalnál maradsz.
Megértetted?
Igen.
Helyes.
Úgy megkóstolnálak.
Ollie,
ez nem a legszerencsésebb időpont.
Talán úgy nézek ki, mint aki tart valamitől?
Mázlid van, mert vámpír vagyok.
Mintha lenne itt valami.
Te idióta állat!
Igen, nagyon idegesítő.
Sosem jut eszembe a dagi neve. Mivel is foglalkozik?
Orvos Párizsban. Nekem sem rémlik a neve.
De egész jó kis shake-eket szokott ajánlani.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Jól aludtál? - Nem igazán.
Holnap este 30-an jönnek vacsorára.
- Stopford-Sackville lemondta. - Kár érte.
El is felejtettem a rohadt vacsit.
Kik is jönnek?
- Henryék. - Ne már!
- Kik azok a Henryék? - Apa barátai.
Mindnyájan Henryk.
Nem mindnyájan. Csak majdnem.
- Jó lesz. - Jön a zaklató Henry is.
Tudjátok, melyik az.
Akkor Oliver mellé ülsz. Majd ő zaklat téged.
Oliver, már akartam mondani. Összehozhatnánk valamit a szülinapodra.
Egy rendes bulit.
Henryék nélkül. Hogy tényleg jó legyen.
Mit gondolsz, drágám?
Ha Olivernek is tetszik, szerintem remek ötlet.
Szerintem Oliver előbb ugrana ki egy ablakon.
- Milyen bulit rendeznénk? - Amilyet csak akarsz.
Mit szólnál mondjuk száz vendéghez?
- Száz? - Vagy 200.
Úgyis mindig kétszer annyi a végeredmény.
Hívj meg, akit csak akarsz!
- Az összes barátodat. - Milyen barátait?
Legyen beöltözős buli?
Igen!
Felvehetném a páncélomat, Elspeth.
Jó ötlet, drágám.
Nevet is adhatnánk a bulinak. A Szentivánéji álom megfelel?
- Szuper. - Jöhetnek a tündérpicsák.
Szeva!
Hahó!
Felix?
- Minden oké? - Ja. Miért?
Mintha bosszantana valami.
- Nem bosszant semmi. - Oké.
Csak átléptél egy határt. Ennyi.
- Milyen határt? - Na mit gondolsz?
Rámásztál Venetiára, Ollie.
Miből gondolod, hogy rámásztam?
Farleigh látott titeket. Ez olyan kínos, haver.
A barátom vagy. Elvileg miattam jöttél.
Nem akartam kellemetlen helyzetbe hozni.
Mire célzol?
Megláttam. Épp kint üldögélt, gondoltam, ránézek, jól van-e.
És szerintem félreértette, mert...
meg akart csókolni.
Én meg udvariasan nemet mondtam.
Farleigh szerint nyaltátok-faltátok egymást.
És ezt el is hiszed?
Hogy én meg Venetia?
Ugyan már!
- De akkor miért nem mondtad el? - Mert...
gondoltam, jobb lenne nem kiteregetni.
Be volt piálva. Szerintem nem is emlékszik rá.
Annyira gáz a csaj.
Farleigh meg egy kibaszott szarkeverő.
Hát, valakinek szórakoztatnia kell minket.
Ja.
Épp ezért szeretjük őt.
Hála az égnek!
Azt hittem, elkövetted Eddie hibáját.
- Eddie? - A legjobb haverom volt a suliban,
és itt volt egy ideig.
Fogalmazzunk úgy...
hogy érdeklődni kezdett Venetia iránt,
és nem is tudom, olyan kínos volt az egész.
Hazavágta a barátságunkat.
Elég szomorú.
- Legyél keményebb vele! - Nem mondhatom neki, hogy álljon le.
Tudom. Már mondtad. Megértem.
- Egy frászt! Ez megalázó. - Tudom, hogy nehéz.
Már bocsi, de ez eléggé gáz.
Bulit szerveztek Olivernek,
miközben anyám nyomorog.
- Ez azért túlzás, haver. - Nem futja a számláira, szóval nyomorog!
Oké? Legalábbis jó úton halad afelé.
Apa ezért nem akar segíteni rajta.
Csak rontana a helyzeten. Azt akarja, hogy egyedül boldoguljon.
Ja, ahogy ő is.
- Farleigh... - Tudod jól, mire megy ki a játék.
Ugye?
Nekem kell kuncsorognom tőled.
Mire célzol?
Szerintem tudod te azt, Felix.
Miért nem Liamet és Joshuát kérdezed?
Ki a halál az a Liam meg Joshua?
Az inasok.
Hát ez...
- ez gáz volt, Farleigh. Te jó ég! - Oké.
- Komolyan idáig akarsz süllyedni? - Szuper.
Mintha verseny lenne?
Mi a fasz? A családod vagyunk.
Fel sem tűnt, hogy más vagy. Semmi ilyesmi.
Soha nem is tudtam az inasok nevét.
Elég gyakran váltják őket.
- Hogyne. - Egyébként meg
apám a legtöbb emberhez viszonyítva nagylelkűbb volt.
Sokkal.
De...
meglehet, hogy már nem tudunk mit tenni.
Persze az apja mit sem sejt.
- Honnan tudod, hogy ki az apja? - Mindenki tudja.
Felix leállított?
Tudom. De te honnan tudod?
Inkább csak legyünk óvatosabbak!
Kösz, de nem!
Ez annyira kellemetlen.
Te is csak egyike vagy a játékainak.
Most pipa vagy.
Ugyan, dehogy. Már hozzászoktam.
Amúgy sem szeret osztozkodni a játékain.
Köszönöm!
Még azokon sem, amikkel már nem is játszik.
Szia! Hogy van a fiad?
Venetia!
Venetia...
- Előbb én. Te vagy balra tőlem. - Elnézést!
Jogos.
Mióta ismeri Cattonékat?
Régóta. Nagyon régóta.
- És milyen rokonságban... - A férjem James keresztfia.
És mióta házasok? Régóta?
Igen.
Csodás.
Miért?
Miért lenne csodás?
A férjem egy marha.
Az óceán fenekéről.
- Vannak gyerekei? - Igen.
Kettő. Vagyis három. Három fiam van.
- Nem lehet könnyű. - Iskolában vannak.
Ez a suli lényege. Megszabadulhatunk tőlük.
- És hol van... - Hen drágám! Segíts ki!
Mindketten seggfejek!
Honnan tudhattam volna, hogy prosti?
Na jó, elugrom piáért.
Én is.
Basznád, ölnéd vagy elvennéd?
III. Richárdot,
VII. Henriket vagy VIII. Henriket?
Szerintem én megbasznám III. Richárdot.
Annyira bizonytalan. Tuti odatenné magát.
Vagy inkább velem basznál ki.
Miért szóltál Felixnek, hogy láttál Venetiával?
Nem hittem volna, hogy így ki fog borulni.
Dehogynem.
Oké, tényleg.
Tudod...
ha bármikor szükséged lenne valakire, én itt leszek, Farleigh.
Mire célzol?
Tudom, hogy vannak családi gondjaid.
És azt is tudom, milyen érzés.
Amikor minden olyan bizonytalan...
az rémisztő.
És magányos.
És baromi nehéz lehet, hogy állandóan kuncsorognod kell tőlük.
- Azt is tudom, hogy rühellsz engem. - Én...
nem rühellek.
Ha szeretnéd, hogy szóljak pár szót az érdekedben...
hátha tudok segíteni,
csak szólj!
Oké.
Megyek, véget vetek a szenvedésének.
Jól van.
Bravó, Henry! Nagyszerű voltál!
Nagy tapsot Henrynek!
És most ideje emelni egy kicsit az est színvonalán.
Van köztünk egy igen tehetséges énekes.
A legjobb barátotok, ahogy az enyém is.
Oliver Quick.
- Oliver! - Pattanj fel!
- Ne! - De. Ne szégyenlősködj!
Nem is ismerem ezt a dalt!
Ott a szöveg a gépen, Oliver! Ez benne a legjobb!
Te!
Beöltöztetsz, a bábod vagyok
Szeretem, ha ajándékot kapok
Etetsz engem, rászorulok
Szeretsz engem, rád borulok
És lám, egyetértünk mi ketten
Szinte mindenben
Sosem kérek semmit, ez oly egyszerű
Megveszed, amit csak kell
De oda a remény
Oda az álom
Elvertük a pénzedet
SZERETLEK TE ÁLLOD A LAKBÉREMET
Szeretlek, te állod a lakbéremet...
- Folytasd! - Farleigh!
Mi van?
Ez a te dalod is, Farleigh, fejezd csak be!
Ha ragaszkodsz hozzá.
Elvittél vacsorázni a Broadwayre
Hogy megmutasd...
Mi a szart csinálsz?
Szerinted mit csinálok?
Szerintem kurvára eltévesztetted a szobát.
Biztos?
Ugye mostantól meghúzod magad, Farleigh?
Nem.
Meghúzod magad?
Nem.
Ne kelljen még egyszer kérnem!
Mondd ki!
Meghúzom magam.
Mi a faszt...
- Nem én voltam. - Nagyon dühítő!
Miért tettem volna?
- Nem tudom. - Eskü, ez valami vicc lesz.
Ez valami félreértés. Tuti.
Kivel veszekednek, Vee?
Farleigh-val.
- Mi történt? - El akart lopni valamit.
Miről beszélsz?
- Mozgás! - Nincs mit tenni.
Akkora egy idióta.
- Mozgás! - Kérem!
Francba!
Ez totál felháborító.
Mi is történt pontosan?
Írt egy emailt a Sotheby'snek, hogy szerzett egy Palissy-tányért.
A barom! Tudhatta volna, hogy apa egy suliba járt az elnökükkel.
Így kell visszaélni mások szeretetével.
Anyáék bármit megadtak volna neki.
Úgy tűnik, megunta a kunyerálást.
Röhej. Még mi sem vagyunk ennyire elkényeztetve.
Azért ismerd be, Vee, elég gáz lehet,
hogy folyton kéregetnie kell.
- Jaj, szegény! - Oké, elismerem.
- Elég nagy hülyeség volt... - Srácok!
Oliver, ne említsd meg, oké?
És ha ők említik meg?
- Nem fogják. - Micsoda fenséges nap!
Nem rémlik, hogy lett volna ilyen meleg nyarunk.
- Tikkasztó a hőség. - Tavaly sem volt ilyen meleg.
Nem hittem volna, hogy megismétlődik, de úgy tűnik, mégis.
Még Barbadoson sincs ilyen meleg.
- Barbadoson! - Hihetetlen, drágám!
Még sosem volt ennyire melegem.
Utánajárok, hogy Robert nem feledkezett-e meg a hortenziákról.
Jól teszed, szívem.
Jaj, de jó!
Pont ez hiányzott.
De rég nem hallottam már ezt a dalt.
Modellkoromban sokat lógtam ám az előadókkal.
Britpop, Blur, Oasis.
Azok a bulik!
De aztán kijött a Common People.
Mindenki azt hitte, rólam szól,
ami persze megalázó és nevetséges.
Hisz alig ismertem Jarvist.
- Micsoda? - Görög nő.
Szomjazott a tudásra. Így én nem jöhettem szóba.
Mert sosem voltam kíváncsi.
Bár ne kellene Londonba mennünk!
- Nem is tudtam, hogy mentek Londonba. - Pamela temetésére.
Pamela meghalt?
Igen.
Bármire képes volt a figyelemért.
Jó reggelt, szülinaposkám!
Öltözz fel! Kirándulni megyünk.
Hová?
Az meglepetés. Csípd ki magad!
Messze van még?
Már nem.
Ugye nem mondod, hogy... Felix, te most...
- Hallgass meg, oké? - Na ne! Mit csinálsz?
Mi a francot csinálsz?
Édesanyád hívott egy hete.
A mosdóban hagytad a mobilodat, gondoltam, jobb, ha felveszem.
Heteken át rá sem hederítettél.
Gondoltam, hátha segíthetek.
És így telefonon keresztül egész józannak tűnt, pajti.
Fogalma sem volt, merre vagy. Akart küldeni egy üdvözlőlapot.
Légy szíves, fordulj meg! Ezt nem teheted velem!
Ollie, ő az édesanyád. A családod!
- Csak ő van neked. - Ezt te nem értheted!
Könyörgöm! Kérlek szépen, ne!
Nem fogadok el nemleges választ. Bocsi!
Ezt el kell rendezned.
Ott a tábla. „Churchill Avenue.” Szuper.
A 138-as.
Ugye az lesz?
De szép kis lakás! Úgy tűnik, anyud tényleg talpra állt.
Csodás az otthonod.
Vágjunk bele!
Inkább egyedül mennék.
Nem tágítok mellőled. Együtt csináljuk végig.
HORGÁSZNI MENTEM
Oliver!
Hála az égnek! Hát életben vagy!
Fel sem ismertelek.
Boldog szülinapot, drágám!
Te biztosan Felix vagy. Igazán örvendek!
Apád a kertben van.
- Az apja? - Igen.
Fel-alá járkált egész reggel. Nagyon fel van dobva.
Gyertek be!
Jeff!
Az Mykonoson volt. Minden évben elmegyünk oda.
Illetve csak mentünk. De azóta felnőttek a gyerekek.
Gyerekek?
- Azt mondtad, egyke vagy. - Nem.
Többször is meséltem a tesóimról.
Hogyne. Biztos kiment a fejemből.
Nem lep meg, ha nem mesélt róluk.
Mindig is egyke akart lenni. Állandóan a magányt kereste.
Azt meghiszem. Igen.
Az iskolában azt sem tudták, mihez kezdjenek vele, olyan okos volt.
Bizonyára ezért esett nehezére a barátkozás.
Féltékenyek voltak rá.
De ma már...
ő az Oxford éltanulója.
Éltanulója?
Egek, tökre szerény. Fogalmam sem volt róla.
Nehéz volt távol lenni tőle.
Igen, de tuti sok stresszel jár.
- De mennyire. - El sem tudom képzelni.
Éjjel-nappal dolgozik, és mindennek tetejébe
- a szakszervezet, a darabok. - Igen, a darabok.
- Az evezés. - Evezés?
- Igen. - Mennem kell.
- Miért? - Elviselhetetlen migrénem van.
Feküdj le odafent, drágám!
Megágyaztam neked, ha maradnál.
Mennünk kell.
Vissza kell érnünk a bulimra.
Anyád egész reggel ebédet főzött.
- Nem számít. - De.
- Számít. - Érthető, ha nincs jól.
- Nem. - Hagyjuk!
- Csak spagetti. - Meg a torta.
- Nem számít. - Tudunk maradni.
Szívesen maradunk.
Ollie, vegyél be fájdalomcsillapítót!
Imádom a spagettit.
Figyelj, Felix!
Felix! Hadd magyarázzam meg!
Szerintem az lesz a legjobb, ha hazamész a bulid után.
Már késő lemondani, és amúgy is közeledik a nyár vége,
úgyhogy szépen megtartjuk a bulidat, aztán meg...
találkozunk az Oxfordon.
De azért még lehetünk barátok?
Egy nap majd tuti nevetünk ezen.
Nem tudom, miért mondtam ezt. Hülyeség volt.
Nem. Ez rohadtul gáz. Azt sem tudom, hol kezdjem.
Egy kibaszott hazug vagy, Ollie!
Miért hazudtál?
Csak a barátod akartam lenni.
- Először legyünk túl a ma estén! - Ugye nem szólsz a szüleidnek?
Naná, hogy nem! Már így is tökre kínos ez az egész!
- Duncan! - Tessék?
Az orchidea.
Jó estét!
Ott van George lánya.
Egek! Kiköpött anyja.
Láttátok Felixet?
Nem.
- Melyik a leghosszabb? - Nem tudom.
Felix! Beszélhetnénk négyszemközt?
- Nem kerülhetsz örökké. - De megpróbálhatom.
Felix, muszáj beszélnünk.
- Kérlek, Felix! - Eddig kedves voltam.
De most már húzz el a picsába!
Ez meg mi volt?
- Szevasz, Farleigh! - Miről ismertél fel?
A gyűrűdről.
Te aztán tényleg mindent észreveszel, mi?
Láttak már?
Még nem.
Biztos dühösek lesznek.
Nem hiszem.
Ők hívtak meg.
Hűha!
Egek, ez a nézés.
Tuti nem hívtak meg.
Úgy tűnik, sosem fogod megérteni.
Ez a hely...
nem téged illet.
Ez csak egy kibaszott álom.
Egy mese, amivel a dagadt gyerekeidet fogod untatni karácsonykor.
Olivernek a szánalmas élete során egyszer kiverték
egy csodálatos nyári napon.
Sosem szabadulsz az emlékétől, erre fogod kiverni,
és folyton azon agyalsz majd, hogyan élhetnéd át újra meg újra.
De nem fogod.
Mert a nyarad itt véget ért.
Úgyhogy...
szépen...
felszállsz egy vonatra,
és elhúzod a beledet arra a lepratelepre, ahol ilyen lúzerek születnek.
Én viszont itt maradok.
Mert ez nekem nem álom.
Én itt lakom.
Bármi is történik, én mindig visszajövök ide.
Sok sikert legközelebb, öcskös!
Basszus, nem emlékszem a nevére!
- Felix! - A rohadt életbe!
- Mit keresel itt? - Beszélnünk kell.
- Te kémkedtél utánunk? - Nem.
- Tudjátok, mit? Undorítóak vagytok. - Ilyen nincs!
Édes istenem!
Mi a franc bajod van, Oliver?
- Szállj már le rólam! - Nem, mert beszélnünk kell.
- Nem. Totál bekattantál? - Nem lökhetsz el magadtól!
Szállj már le rólam!
Francba!
Én megadtam neked, amire vágytál!
Ahogy mindenki más.
Mindenki Felixnél akar bevágódni.
Úgyhogy sajnálom, ha nekem nem sikerült!
Szerintem...
keresned kéne valakit, aki segíthet rajtad.
- Komolyan. - Nem.
Csak azt akarom, hogy értsd meg, mennyire rohadtul szeretlek!
Nincs más barátom rajtad kívül, Felix.
Amit tettem,
nem pont azt bizonyítja, hogy milyen jó barátod vagyok?
Hogy milyen jól ismerlek?
De ettől még ugyanaz vagyok.
Ugyanaz az ember vagyok.
Nem tudom, ki vagy.
Csak azt tudom...
hogy kiráz tőled a hideg.
Hányni fogok.
Francba!
- Jobban vagy? - Kapd be!
Szerintem le kéne feküdnöd.
Már nem érdekel a véleményed.
Francba!
Felix!
- Felix! - Felix!
Felix!
Ugye ki sem kell mondanom?
Mert már tudod.
Mind pengeélen táncolunk.
Minden egyes nappal közelebb kerülünk a halálhoz.
Bármikor eljöhet a pillanat...
amikor minden elsötétül.
Ezzel minden véget ért.
Drága fiam!
Én kisfiam!
Segítsetek!
Be kell vinnünk. Hogy felmelegedjen kicsit.
Felmelegszik, és jól lesz.
Felix,
hol van a pulóvered?
Hol az a pulóver?
Gyertek! Segítsetek már!
Szerintem ezt nem szabad, James.
- Majd a rendőrség... - Igen.
Gyere onnan, szívem!
Mindjárt ebéd van.
Igen.
- Mi az, Duncan? - Itt a rendőrség, asszonyom.
Gondjuk akadt.
Miféle gondjuk?
Folyton eltévednek a labirintusban.
És?
Kiküldjem hozzájuk az egyik kertészünket?
Igen.
Oliver drágám, elmesélnéd, milyen volt a tegnap este?
- A tegnap este? - Jól érezted magad?
Igen. Nagyon.
- Köszönöm! - Nagyszerű.
- Káprázatos este volt, igaz, szívem? - Abszolút.
- A ház szinte pompázott. - Gyönyörű volt.
És a torta...
Ízlett?
Nekem nem is jutott. De hát mindig ez van, nem igaz?
Ide-oda járkálunk, míg végül lemaradunk a lényegről.
Mi van már megint?
Elhúzhatom a függönyöket, uram?
Odakint van a halottkém, és lehet, hogy elhaladna az ablaknál...
Igen, köszönöm! Húzza csak el!
Általában nem ízlik a csokitorta.
Igen, hisz nagyon édes tud lenni, igaz?
De a tegnapi pont jó volt.
Igen, Lynn mindig is mennyei tortákat csinált.
A hideg kéz a lényeg. Hideg kézzel kell csinálni.
Igen. Hogy ne olvadjon meg a vaj.
Bár szerintem ez inkább a süteményekre igaz, mintsem...
Duncan! Húzza már el, az ég szerelmére!
Igyekszem, uram. De nem megy.
Nagyon sajnálom!
Sajnálom!
Édes istenem!
Nem baj, ha elmegyek?
De baj. Még nem végeztünk.
De már kihűlt a kaja!
Egyek úgy, mintha mi sem történt volna?
- Mégis mit tehetnénk, drágám? - Bármit! Bármit, csak...
Farleigh! Befognád végre a pofád?
Ülj le, és edd meg azt a rohadt pitét! Edd meg!
Edd meg, és fogd be!
Edd meg azt a rohadt pitét!
Nem csak neked vannak érzéseid.
De senkinek sem hiányoznak az idióta amerikai érzéseid.
Szerintem finom.
Te mi a szart keresel még itt?
Vagy másnak nem tűnik fel semmi?
Senkinek nem tűnik fel semmi?
Én a helyedben nem vádaskodnék.
- Mi van? - Hagyjátok abba!
- Mire célzott? - Fogalmam sincs.
Arra, hogy a helyedben nekem is bűntudatom lenne.
- Bűntudatom? - Ha én kokóztam volna aznap este,
amikor valaki meghalt.
Baszódj meg!
Tehát nem tagadod.
Ez igaz?
- Kutassák át a szobáját! - Máris.
Ne!
Takarodj!
Várjatok...
- Most mi történt? - Elspeth!
- Elspeth? - Ne merészelj ránézni!
Takarodj!
Nem említem meg a rendőrségnek.
De másra ne számíts tőlem!
Soha többé.
Találkozunk a házban, Oliver.
- Jól beszélt a lelkész. - Igen.
Sokkal jobb volt az apjánál.
Ő is rendben volt. Csak kissé régimódi.
Nagyon régimódi.
Emlékszel Felix keresztelőjére?
„Nem lehet River a középső neve.” Emlékszel?
Arra emlékszem, miért ezt a nevet kapta.
Már nem érdekes.
Már nem érdekes, mi a középső neve.
- Drágám! - Igaza volt.
Butaság volt a „River” név.
De gondolom, nem azért adunk nevet a gyerekünknek,
hogy elképzeljük, hogyan fog festeni egy nap...
belevésve egy...
sírkőbe.
- És a betűtípus... - Milyet választottak?
Times New Romant.
Egy helyi kőre.
- Így lesz jó. - Igen.
Jó választás. Méltó.
Magukra hagyom önöket.
De ugye nem mész sehová, Oliver?
Csak az emeletre mennék.
De ugye nem mész el?
Ugye nem mész el Saltburnből?
Ne haragudj!
A lovagiasságod annyira...
irritáló. Ugye tudod?
- Bocsi, de mi? - Mindig bocsánatot kérsz.
Mindig meghunyászkodsz, mint egy kibaszott...
rabszolga.
Láttalak.
Láttam, ahogy zokogtál a temetésen.
Láttam, ahogy sírsz, és valahogy...
úgy megsajnáltalak.
Nagyon megsajnáltalak.
De aztán eszembe jutott.
És nevetni kezdtem.
Egyszerűen...
nem tudtam abbahagyni a nevetést, mert...
eszembe jutott,
hogy mióta is ismerted?
Úgy hat hónapja?
Alig ismerted, Ollie.
Nincs közöd sem hozzá,
sem hozzánk,
sem a házhoz.
Az égvilágon semmihez.
Te csak egy idegen vagy.
- Elég későre jár. - Mégis itt vagy.
Mindennek a kellős közepén.
Jól vigyázz az idegenekkel!
Én most lefekszem.
Te, Ollie...
tudod, hogy hív apa?
„Pókembernek.”
- Igazán? - Mert állandóan
fel-alá járkálsz,
szövögeted a pókos,
oliveres hálóidat.
- Jó éjt! Azért majd igyál is! - Hé! Ollie!
Ne légy dühös!
Én nem hiszem, hogy pók vagy.
Inkább csak egy molylepke.
Ugye jól mondom?
Csendes.
Ártalmatlan.
Akit állandóan vonz a fény.
Aki folyton nekimegy az ablaknak.
És mindent megtesz, hogy bejusson.
Sikerrel jártál.
Lyukat fúrtál
mindenbe.
Belülről fogsz bekebelezni minket.
- Túl sokat ittál. - Hogyne.
Ez nem Felix arcszesze?
Te beteg állat!
Ugye az ő alsógatyájában vagy?
Igen! Te undorító kis senki!
Te jó ég! Hisz elevenen felfaltad!
És még a tányért is kinyaltad utána!
Teljesen összetört tőle.
Ő maga mondta.
Képtelen volt nélküle élni.
Köszönöm, hogy idefáradtál!
Minden rendben?
Meddig tervezel még nálunk maradni?
Mert Elspeth nem akar elengedni.
Szívesen maradok, ameddig csak kell.
Ez igazán kedves tőled.
De nem hiszem, hogy ezzel bármelyikünknek jót tennél.
Azt hiszem, itt az ideje, hogy hazamenj, Oliver.
Szépen csendben. Ma este.
Hogy megóvjuk az aggodalomtól. Remélem, megérted.
Azonnal elmennék, ha megtehetném.
De nem hiszem, hogy magára hagyhatom ilyen állapotban.
Hát...
az lenne a legjobb, ha magunk gyászolhatnánk.
Megértem. Igaza van.
De szerintem jobb, ha maradok. Csak egy kis időre.
Azt szeretném tenni, ami az ő javát szolgálja.
Tehát nem mész el?
Valahogy nem megy.
Mit csinál?
Mennyi?
Tessék?
Mennyiért mész el? Mennyiért szállsz le a feleségemről?
- Miért? - Mert tovább kell lépnünk!
Tudom, hogy nehéz körülmények közt élsz,
de így te is új életet kezdhetnél.
Miért csinálja ezt?
Mennyi?
Mennyit akarsz?
Mennyit?
Köszönöm!
GYÁSZJELENTÉS SIR JAMES CATTON
Oliver!
- Oliver! - Elspeth!
Te jó ég!
Ollie!
De jól nézel ki!
Nem hiszek a szememnek! Istenem!
Felnőttél! Mármint, még szép, hogy felnőttél!
Még szép. Milyen buta vagyok!
Felnőttél.
Ne haragudj! Csak kicsit összezavarodtam.
Olvastam Sir James gyászjelentését.
Szörnyen sajnálom!
Meglepett, hogy ilyen sokáig várt vele.
Tudod.
De persze így is sokkolt.
Hát igen.
Olyan jó, hogy látlak.
Épp a közelben vettem egy kis lakást.
Kicsi a világ.
Saltburn hirtelen olyan nagynak és távolinak tűnt.
Mi újság arrafelé? Duncan ott van még?
Egek! Naná, hogy ott van.
Minden ugyanolyan. Pontosan olyan, mint mikor eljöttél.
Örülök.
Ollie, egyáltalán nem tetszett, ahogy James elbánt veled.
És mondani akartam valamit.
Ugyan, rég volt már.
Nem magam miatt.
Rengeteget gondolkodtam, és...
biztos emlékszel, hogy nem volt eszénél
a történtek után.
És...
ugye meg tudsz bocsátani neki?
Hát persze.
És jól elvoltál?
Nem igazán.
És ön?
Nem mondhatnám.
Tejszínes kávé.
Nos...
költözz hozzám!
Saltburnbe.
Most már tiszta a terep, nem igaz?
Őszintén mondhatom, hogy az elmúlt pár hónap
életem legszebb időszaka volt.
De azért kár, hogy így megbetegedtél.
De azért öröm volt gondodat viselni.
Ahogy Saltburn gondját is öröm lesz viselni.
Köszönöm, hogy bíztál bennem!
Megígérem, hogy gondját viselem a háznak, ahogy Felix tette volna.
Végül csak révbe értünk, ugye?
Valahogy.
Hála az égnek!
Ezután a sok szörnyű tragédia után.
De...
létezik-e egyáltalán olyan, hogy baleset, Elspeth?
Nem tudom.
A balesetek a magadfajtáknak valók.
Nekünk meg csak a meló marad.
De veled ellentétben,
én tudom, hogyan kell melózni.
Kérem! Alig maradt pénzem.
Nem fizethetnék holnap?
Mi is történt pontosan?
Írt egy emailt a Sotheby'snek, hogy szerzett egy Palissy-tányért.
Épp a közelben vettem egy kis lakást.
Oliver!
Nem voltam szerelmes belé.
Tudom, hogy mindenki azt hitte.
De nem voltam.
Szerettem.
Őszintén.
De mennyire, hogy szerettem!
De néha...
azért...
utáltam is.
Utáltam.
Igen, utáltam.
Mindnyájatokat utáltalak.
És pont emiatt volt könnyű.
Elkényeztetett kiskutyák, mit sem sejtettetek.
Nincs természetes ellenségetek.
Vagyis...
csak majdnem.
A feliratot fordította: Tulik Dániel
Kreatív supervisor Hegyi Júlia