Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫סנטה היקר,‬
‫בחג המולד הזה‬
‫אני רוצה לבקש ממך...‬
‫לצאת עם סנטה‬
- ‫- את בטוחה שהכול בסדר? - תירגעי.‬
‫הכול בסדר.‬
- ‫- פשוט תיהני. - אני ממש לחוצה.‬
‫יש לי חרדה חברתית, לחץ. תבטלי.‬
- ‫- בשום אופן לא! - אני מתחננת!‬
‫פשוט תלכי!‬
‫אנשים הם משוגעים.‬
‫זה... עינוי!‬
‫זה מזוכיזם טהור.‬
- ‫- על מה את מדברת? - על יציאה לפגישה עיוורת,‬
‫שארגנה אחותך המרושעת.‬
‫לא הייתה לך מערכת יחסים רצינית כמעט עשור, לוסיה.‬
‫מצטערת. האמת לפעמים כואבת, אבל...‬
‫נכנסה לי אצבע לעין.‬
‫לו, את בעצמך אמרת לי שאת רוצה להכיר מישהו‬
‫ולהתגבר על הפחד שלך מ...‬
- ‫- זו לא הייתי אני, זה היה האלכוהול. - תלכי רק לארוחת ערב.‬
‫אם הוא לא ימצא חן בעינייך, לא אלחץ. סרחיו מושלם בשבילך.‬
- ‫- תסמכי עליי. - בסדר.‬
‫ביי.‬
‫אתה מכיר את הימים האלה שהכול משתבש והמצב רק הולך ומחמיר?‬
‫כך היה היום.‬
‫יצאתי מהבית מאוחר כי לא ידעתי מה ללבוש,‬
‫ואז המצבר של המכונית שבק.‬
‫ניסיתי להזמין מונית דרך הנייד,‬
‫אבל כרטיס האשראי שלי כל הזמן נדחה בגלל בעיה עם הבנק.‬
‫ומאוחר יותר...‬
- ‫- הכול בסדר. תירגעי. - ואני בדרך כלל לא עושה את זה.‬
‫חוץ מזה, ניצלתי את הזמן. באמת.‬
‫עניתי לכמה אימיילים, לכמה הודעות.‬
‫התקשרתי לאבא שלי, לאימא שלי, לסבתא שלי.‬
‫אני ממש מצטערת. אני נשבעת שאני בדרך כלל לא מאחרת.‬
‫כלומר, רק קצת.‬
‫אבל אף פעם לא ככה.‬
‫זה בסדר, באמת.‬
‫חוץ מזה, בחרת בחוכמה.‬
- ‫- מה? - את התלבושת שלך.‬
- ‫- זה הכי... - לא, באמת, את נראית טוב.‬
‫ואני אוהב את הגישה האלטרנטיבית הזו לאופנה‬
‫עם התווית בחוץ וכל זה.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫לא. לא, ברצינות!‬
‫אין לי יותר מה להסתיר.‬
‫מה יש לומר, אני בלגן אחד גדול.‬
‫אני רוצה לנסות.‬
- ‫- את הבלגן? או את הסוודר ההפוך שלי? - את היין.‬
‫נכון. לחיים. רואה? אמרתי לך שאני בלגן אחד גדול.‬
‫לחיים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מוצא חן בעיניי.‬
- ‫- היין? - לא. את.‬
‫גם אתה בחרת בחוכמה.‬
‫המסעדה...‬
‫מדהימה.‬
‫רימיתי. האמת היא שקיבלתי הנחה ו...‬
‫לא, אני צוחק. אמרתי לך שאבשל ועשיתי זאת. פפה?‬
‫סליחה.‬
‫תגיש בבקשה את המנה הראשונה.‬
‫כמובן, שף. ברשותך, גברתי.‬
‫תודה.‬
- ‫- "שף"? - שף.‬
‫מה?‬
‫כן, אני השף הראשי של רשת המסעדות "אינדיגו".‬
‫אני בדרך כלל עובד באתר הנופש בחליסקו.‬
- ‫- מה את עושה בחיים? - אני אדריכלית.‬
‫לא, באמת. וואו. אני אפילו לא יודע לצייר קו ישר.‬
‫השתווינו. התנור שלי מלא בצעצועים. תן כיף.‬
‫כן.‬
- ‫- אז? - אז מה?‬
- ‫- ספרי לי. - על מה?‬
‫עלייך.‬
‫אני אוהב אש.‬
‫לא, אני יותר טיפוס של אוויר.‬
‫כילד הייתי פירומן. סליחה.‬
‫בגלל זה אני אוהב להיות במטבח. תפתחי את הפה.‬
‫מה המעדן הזה?‬
‫זה בדיוק הטעם שיש לאש.‬
‫מעניין.‬
‫איזה טעם יש לאוויר?‬
‫לאוויר? טעם של חופש.‬
‫איפה אפשר לטעום את זה?‬
‫אתה יכול לטעום את זה בגובה 200 מטר,‬
- ‫- באתר בנייה, בין פיגומים... - אין סיכוי.‬
‫יש לך פחד גבהים?‬
‫יש לי פחד גבהים.‬
- ‫- זה מה שכולם אומרים. - כולם?‬
‫את מדברת על המחזרים שלך?‬
- ‫- אלפים. - מיליונים.‬
‫בטח, מיליונים. ברור. איפה הם?‬
‫ברחו.‬
- ‫- למה? - כי...‬
‫אני אישה מאוד עסוקה.‬
- ‫- והיה להם פחד גבהים. - בטח.‬
‫הייתי עושה את זה איתך.‬
‫הייתי מנסה את האוויר, בגובה 1,000 מטר.‬
‫כמה זמן אתה עובד כאן?‬
‫יותר ממה שתכננתי, האמת.‬
‫זה יכול להישמע כקלישאה,‬
‫אבל יום אחד הייתי רוצה מסעדה משלי.‬
- ‫- כמובן. ומה עוצר בעדך? - כרגיל, כסף.‬
- ‫- כן. - אבל אני עובד על זה.‬
‫המשקיעים של אינדיגו‬
- ‫- שולחים לי רמזים. - כן.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬
- ‫- כן. - אני אוהבת את התשוקה שלך למקצוע שלך.‬
‫אה לא...‬
‫בוא נראה,‬
‫מתוק או מלוח?‬
‫לא, זה לא הוגן, כי...‬
- ‫- למה לא? - בסופו של דבר זה עניין של איזון.‬
‫זו רמאות. אתה חייב לענות.‬
‫בואי נראה, קר או חם?‬
‫זה תלוי.‬
- ‫- במה? - אם יש חוף ים.‬
‫ואם יש חוף? האיים הקריביים או האוקיינוס השקט?‬
‫האוקיינוס השקט. ומה איתך?‬
‫אני? האוקיינוס השקט, תמיד.‬
- ‫- בואי נלך. - לחוף הים?‬
‫אתה תמיד כזה אימפולסיבי?‬
‫לא.‬
‫אבל איתך אני כזה.‬
‫זה מדהים, אבל...‬
‫אני לא יכולה.‬
- ‫- את לא יכולה ללכת לחוף? - לא.‬
‫אני לא יכולה להתחייב.‬
‫בסדר, מצוין.‬
- ‫- בסדר? - כן, זה בסדר.‬
‫חוץ מזה, המסעדה היא בעדיפות עליונה.‬
‫ואנחנו גרים בערים שונות.‬
‫כן, ומערכות יחסים בשלט רחוק כמעט אף פעם לא עובדות.‬
‫לא.‬
‫זה לא אומר שאנחנו לא יכולים ליהנות, נכון?‬
‫אני מסכים לחלוטין.‬
‫לוסיה?‬
‫זה עניין של איזון נשיקות, לו‬
- ‫- בוקר טוב! - שלום.‬
- ‫- שלום. - שלום, גיסי.‬
‫שלום.‬
‫שלום. היי, מתוק. היא התעוררה?‬
‫היא ישנה טוב? היא קראה לי?‬
‫היא ישנה נורא.‬
‫היא לא הפסיקה לבכות כל הלילה.‬
‫היא ממש סבלה. היא שאלה למה אימה נטשה אותה‬
‫בגיהינום הזה במשך 12 שעות.‬
‫את נראית טוב, גיסתי.‬
- ‫- כולך חיוכים. - באמת?‬
‫אני לא יכולה להגיד את זה עליך, יקירי.‬
‫אתה נראה כמו זומבי שמנדנד תינוק בלתי נראה.‬
‫אתה סובל מחוסר שינה?‬
‫אנחנו צריכים שמונה שעות שינה ללא הפרעה, יקירי.‬
‫עשרים וארבע, בבקשה.‬
- ‫- אלך לבדוק אם היא התעוררה. - בסדר. היי!‬
‫איך הלך עם סרחיו? התרגשות של דייט ראשון או...‬
‫לא!‬
- ‫- אני רוצה פרטים. - לא, תשתקי!‬
‫כן, אנחנו צריכות לחגוג.‬
‫אל תהיי אכזרית, תני לי לחיות דרכך. תרחמי עליי.‬
‫זה כאב.‬
‫זו האמת, יקירי.‬
‫זו אשמתך.‬
‫בוקר טוב, חיית הג'ונגל הקטנה שלי.‬
‫זמן לקום.‬
‫עוד חמש דקות.‬
‫לא, מאוחר מאוד, לאון.‬
‫על מה חלמת?‬
‫שהגיע חג המולד, וגור חתולים העיר אותי בנשיקות.‬
‫ומה עוד?‬
‫זו הייתה מתנה מסנטה, ובכל מקום היה שלג.‬
‫תמיד אותו חלום.‬
- ‫- היום יום שבת! - היום יום שישי, לאון הקטנה.‬
‫לא הכנתי שיעורי בית.‬
‫חבל מאוד.‬
‫כואבת לי הבטן!‬
‫את פשוט רעבה. ארוחת הצהריים שלך בתוך התיק.‬
‫את חייבת ללכת לבית הספר, לאון.‬
‫בסדר, אבל אני לא הולכת לפני שאת תולה אותם.‬
‫את יודעת שזה לא יקרה.‬
‫למה לא?‬
‫אני לא רוצה לעשות מעצמי צחוק.‬
‫מאוחר, לאונורה, לא נספיק להגיע.‬
‫תשירי, אימא, תשירי!‬
‫לאו...‬
‫אני שרה על החמור הקטן שלי‬
‫החמור הקטן שלי דוהר‬
‫אם תראו אותי, אם תראו אותי‬
‫אני בדרך לבית לחם‬
‫תתנהגי יפה, לאון. בסדר?‬
- ‫- אסטה לה ויסטה, בייבי. - אסטה לה ויסטה.‬
‫סרחיו: היי, לוסיה! מה שלומך?‬
‫יש!‬
‫סרחיו‬
‫הלו?‬
‫דחיתי את הטיסה שלי.‬
‫אתה מטורף!‬
‫אני צריך להחזיר לך את הסוודר לפני שאעזוב.‬
‫אני לא רוצה שיהיה לך קר.‬
‫פיה, אני אאחר ב-20 דקות,‬
‫אבל אל תחשבי אפילו להלביש אותה בתחפושת כי...‬
‫פיה, לא, אנחנו נאחר,‬
- ‫- את יודעת? זה לא יהיה 20... כן. - לא!‬
- ‫- חצי שעה. - שטויות, 20 דקות.‬
- ‫- היי! - היי!‬
- ‫- מה קורה איתך? - אדחה את הטיסה שלי.‬
- ‫- דחית כבר ארבע פעמים. - עוד פעם אחת.‬
‫לא, אני הולכת להצגת חג המולד של בתי.‬
- ‫- לא. - אבוא איתך.‬
‫אני הולכת עם לאו.‬
- ‫- אשמח לפגוש אותה. - לא.‬
‫למה לא?‬
‫כי אנחנו גרים בערים שונות ואנחנו לא יכולים להתחייב לכלום.‬
‫אבל אני יודע מה אני רוצה.‬
‫אותך.‬
- ‫- אבל אני מגיעה בעסקת חבילה. - את חושבת שאני לא יודע?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אם בעוד שנה מהיום, זה...‬
‫זה?‬
‫יישאר ככה...‬
‫אני מבטיחה שאשיג לך כיסא אח"מ‬
‫בהצגת חג המולד הכי מגניבה וכיפית‬
‫מכל בתי הספר היסודיים במקסיקו.‬
‫עשינו עסק.‬
‫עשר המסעדות הכי טובות במקסיקו‬
‫רואה? זה בטוח.‬
‫תמונה, תמונה.‬
- ‫- אני לא יכול. - תסתכל!‬
‫צ'יז!‬
‫בואי.‬
‫בואי נצטלם, תחייכי.‬
- ‫- הגעת להחלטה, נכון? - כן.‬
‫לא. רגע, אימא. אני מוחקת את זה.‬
‫למה, לאון? חג המולד בעוד שבוע.‬
‫את לא יכולה להמשיך לשנות את זה.‬
‫אני יודעת.‬
- ‫- סיימתי. - תראי לי.‬
‫ככה כותבים "סקייטבורד"?‬
‫כן.‬
- ‫- בלי ה"א? - לא, בלי ה"א.‬
‫בואי נראה.‬
‫"סנטה היקר, בחג המולד הזה הייתי רוצה,‬
‫"ראשית, סקייטבורד, בלי ה"א.‬
‫"שנית, לפגוש אותך, סנטה היחידי והאמיתי.‬
‫"שלישית, לראות שלג כמו בסרטים. והדבר האחר שביקשתי ממך."‬
‫"הדבר האחר"? מה זה?‬
‫לאון, אמרתי לך שאנחנו לא יכולות להחזיק כלב.‬
‫זה לא זה.‬
- ‫- גם לא גור חתולים. - זה לא זה.‬
‫אז?‬
‫תראו מה זה, היא כתבה לו נספח.‬
‫מה זה נספח?‬
- ‫- כשמוסיפים דברים למכתב. - יש שם ה"א?‬
‫לא, אין. בואי נראה.‬
‫"שאימא שלי תמיד תהיה איתי. היא ואני לנצח".‬
‫זה מה שאת רוצה?‬
‫את ואני לנצח, אימא.‬
‫את מבטיחה?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫חג מולד שמח‬
‫אנחנו רוצים לראות אותך עושה ראפ כמו בשנה שעברה,‬
‫כשהתחפשת לרודולף, לאו.‬
‫זה לא היה ראפ, והשנה לא קיבלתי את התפקיד של רודולף,‬
‫אבל תודה.‬
‫איזו מתוקה! אבל למה את מחופשת לרוח רפאים?‬
‫אני רוח חג המולד, גברת. עכשיו לא ליל כל הקדושים.‬
‫זהו היום השלישי החשוב ביותר בכל השנה,‬
‫אחרי חג המולד, כמובן!‬
‫השני הוא ערב החג, לפני חג המולד.‬
‫והשלישי הוא היום של הצגת חג המולד בבית הספר,‬
‫שעליה אנחנו עושים חזרות. את אמורה לדעת את זה.‬
‫לאו! את שוב עושה ראפ השנה?‬
‫כן, אני "עושה ראפ".‬
‫שלום!‬
- ‫- שלום! כמה כרטיסים? - שניים.‬
‫שוב אחותך?‬
‫כן, היא דודת-העל שלה.‬
‫איזה יופי!‬
- ‫- תודה, תיהנו. - תודה.‬
- ‫- ביי! - ביי!‬
‫הגיע הזמן לישון, למתוח את כפות האריה הקטנטנות‬
‫ולשכב לישון.‬
‫קר כאן.‬
‫קר? סנטה היה מזיע כאן.‬
‫את זו שרוצה לראות שלג?‬
‫כן, אבל אני לא אוהבת את המיטה החדשה שלי.‬
‫למה?‬
‫לפעמים דברים חדשים קצת מפחידים, אבל...‬
- ‫- אנחנו אמיצות! - בדיוק!‬
‫חוץ מזה, את יודעת שהחדר שלי מפחיד.‬
- ‫- לא נכון. - נכון מאוד.‬
‫אני שומעת רעשים מהקיר, כאלה...‬
‫אלה נחירות!‬
‫הן לא. אלה הן שאגות של אריה!‬
‫ספרי לי את הסיפור.‬
- ‫- איזה? - את הסיפור שלי.‬
- ‫- לפני הרבה שנים... - כמה?‬
‫שבע, אם נדייק.‬
‫חובבת של רוטב צ'אמוי ושל מוזיקה טובה...‬
- ‫- זו את. - זו אני, ביקשה מסנטה קלאוס‬
‫את הבת הכי מגניבה והכי מודרנית בעולם,‬
‫אהבתי הגדולה ביותר בעולם כולו לעולמי עד.‬
- ‫- זו אני. - נכון.‬
‫המשאלה הזו באה מהלב,‬
‫לא מהראש.‬
‫כי חובבת הצ'אמוי עדיין לא ידעה שהיא רוצה להיות אימא.‬
‫האם דעתה הייתה מוסחת, אימא?‬
‫כן, משהו כזה.‬
‫אבל בין הסחות הדעת,‬
‫באותו לילה, חובבת הצ'אמוי‬
‫הסתכלה לסנטה בעיניים,‬
‫והתרחש נס של חג המולד.‬
‫אני נולדתי.‬
‫כן, אחרי תשעה חודשים, את נולדת.‬
‫הודות לסנטה.‬
‫לא, הודות לי.‬
- ‫- אבל גם... - זמן לישון.‬
‫סרחיו: יש לי הפתעה. תצאי למרפסת.‬
‫סרחיו!‬
‫הבאתי לך אש!‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫השארתי שף במקומי, וחשבתי...‬
‫על זה.‬
‫כן, וגם על זה.‬
- ‫- לא. - את יודעת על מה עוד?‬
‫לאו ישנה.‬
‫היית אמור לעבוד. מה אתה עושה כאן?‬
‫יש לי שבועיים חופש. הפתעה!‬
‫חג מולד שמח, אהובתי.‬
‫אבל לא כאן.‬
‫לו, ביקשת ממני שנה. נתתי לך.‬
‫אני לא רוצה להמשיך להתחבא.‬
‫אל תגזים. אף פעם לא היית צריך להתחבא.‬
‫אימא, גנב!‬
‫לא! אני...‬
‫הוא...‬
- ‫- אני... - הוא חבר שלי.‬
‫אין לך חברים, אימא.‬
‫טוב. זה נכון.‬
‫הוא...‬
‫החבר שלי.‬
‫מה?‬
‫לא, מתוקה שלי.‬
‫מתוקה! לאו, הכול בסדר.‬
‫מתוקה!‬
‫תסתכלי, מתוקה, שמת לב מי החבר שלי?‬
‫מתוקה, הוא...‬
‫תסתכלי עליו! הוא סנטה קלאוס!‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫הוא מכוער מכדי להיות סנטה.‬
‫כי הוא... במסווה.‬
- ‫- בגלל זה אתה נראה כל כך משעמם? - כן.‬
‫כן, זו תחפושת.‬
‫זו תחפושת שאני לובש כשאני יוצא מהקוטב הצפוני.‬
‫אני מתחפש לאדם מכוער, משעמם‬
‫ולא מגניב.‬
‫ספרי לה את האמת.‬
‫שיש לך חבר אנושי‬
‫שנולד רחוק מאוד מהקוטב הצפוני.‬
‫סנטה לא נולד בקוטב הצפוני. הוא נולד בטורקיה.‬
‫אבל לאו תבין.‬
- ‫- אפשר? - בטח, בבקשה.‬
‫פפה, בדיוק טעמתי אסקמולס מדהים.‬
‫וזו אפילו לא העונה.‬
‫אביא קצת כשאגיע למסעדה.‬
- ‫- אתה לא בחופשה? - כן.‬
- ‫- את יודעת, העבודה שלי... - כן, היא חייך.‬
- ‫- היא חיי. - ברור. לכן אנחנו מסתדרים.‬
‫כי אנחנו מפרידים בין העולמות שלנו.‬
‫ניתן לשנות את החוקים. באמת.‬
‫אתה יודע מה מפחיד אותי יותר מלב שבור?‬
- ‫- מה? - שני לבבות שבורים.‬
‫ואני לא אחשוף את לאו לזה.‬
‫שמחה לעולם‬
‫האל בא‬
‫הארץ תקבל את המלך‬
‫איך חשבת שזה רעיון טוב לספר ללאו‬
‫שהחבר שלך הוא סנטה?‬
‫אני לא יודעת. נכנסתי ללחץ וזה היה הדבר הראשון שחשבתי עליו.‬
‫לוסיה, בין אם יש לך חבר אחד או 20,‬
‫אל תשקרי לה.‬
‫מספיק שלאו חושבת שהיא נס חג המולד.‬
‫אני יודעת. לא קל להיות אם יחידנית.‬
‫בדיוק. היא צריכה להבין‬
‫שאת לא לוויין שמסתובב סביבה.‬
‫לא ראית את השני?‬
‫איזה מהם?‬
‫ניקו, אמיליו...‬
‫הנה הוא!‬
‫קריאה שנייה.‬
‫מוכנים, ילדים? תכף הקריאה השלישית.‬
‫אני מאוד מתרגשת כי הזמנתי את אבא שלי,‬
‫את אימא שלי, את דוד שלי ואת בת הדודה שלי. מה איתך?‬
‫אימא שלי, אבא שלי ואח שלי, שנמצא בבטן של אימא.‬
‫ואת, רוח רפאים? את מי הזמנת להצגה?‬
‫את אימא שלי ואת דודה שלי.‬
‫למה אבא שלך אף פעם לא בא?‬
‫יש משפחות שונות.‬
‫למשל, יש לי שתי אימהות.‬
- ‫- לאו, גם לך יש שתי אימהות? - לא.‬
‫שני אבות?‬
‫לא.‬
‫אז מה יש לך?‬
‫יש לי אימא ו...‬
‫החבר של אימא.‬
‫הוא סנטה! סנטה קלאוס!‬
‫מי סיפר לך את זה?‬
- ‫- בדיחה טובה! - כן, בטח, סנטה.‬
‫אנחנו בסדר, טוב?‬
‫בסדר גמור.‬
‫אימא!‬
‫הם קראו לי שקרנית.‬
‫בואי, מתוקה.‬
‫תקנחי את האף. חזק.‬
‫הם גם אמרו שאת לא החברה של סנטה,‬
‫ושסנטה לא קיים.‬
‫זה נכון, אימא?‬
‫אני כל כך עצובה.‬
‫הלב שלי נשבר.‬
‫יש משהו שאני יכולה לעשות כדי שתרגישי טוב יותר?‬
- ‫- קחי אותי לקוטב הצפוני. - מה?‬
‫ארגיש טוב יותר‬
‫אם נצא לחופשה בקוטב הצפוני עם סנטה.‬
‫כך הם יראו שאני לא שקרנית,‬
‫ושוב יהיו לי חברים.‬
‫אני רוצה.‬
‫באמת?‬
- ‫- את רוצה שאפגוש את לאו? - כן.‬
- ‫- אבל בתנאים מסוימים. - אין בעיה!‬
‫אתה תצטרך להיות סנטה.‬
‫לא. את צוחקת.‬
‫לא, ואנחנו יוצאים לחופשה.‬
- ‫- בטח, בקוטב הצפוני. - בדיוק.‬
‫מה?‬
‫טוב, לא ניסע לקוטב הצפוני האמיתי.‬
‫ניסע לקוטב הצפוני המזויף?‬
‫לא נספר ללאו שזה לא הקוטב הצפוני,‬
‫ושזה למעשה...‬
‫אתר הנופש שלך.‬
- ‫- אין מצב. - למה?‬
‫אנחנו לא הולכים לאתר הנופש שלי.‬
‫למה לא? מהתמונות שהראית לי, הוא מושלם.‬
‫הוא באמת נראה כמו הקוטב הצפוני.‬
‫נראה שהרוח של חג המולד הקיאה על כולו.‬
‫זו הסיבה שאני לא שם בתקופה הזו בשנה.‬
‫תקשיבי, לוסיה, ברצינות.‬
- ‫- את לא חושבת שזה הלך רחוק מדי? - לא.‬
- ‫- לו. - טוב, אולי קצת.‬
‫אני יודעת שזה מטורף, אבל זו גם הזדמנות ראשונה טובה‬
‫לקרב בין שניכם.‬
‫לא?‬
‫בוא ניתן לזה קצת זמן ונראה מה יקרה.‬
‫מה אתה אומר?‬
- ‫- לא. - בבקשה?‬
‫לא.‬
- ‫- בבקשה. - טוב, בסדר.‬
‫אתה מדהים.‬
‫לא. אני פשוט ממש מאוהב.‬
- ‫- אז סנטה בתלבושת מלאה? - לא, שונה.‬
‫איך?‬
‫אפשר לעשות מזה את השק...‬
‫בוא נעשה ככה. אני חושבת...‬
‫בוא נראה. תמדוד עד כאן כי יש לו כתפיים רחבות.‬
‫לאסוף את לאו‬
‫אני חייבת ללכת.‬
- ‫- אם תזוז ככה... - לא...‬
‫...זקן ושיער, הכול לבן.‬
‫הנה הוא!‬
‫סנטה, זו לאו,‬
‫הילדה הכי מגניבה, הכי מודרנית,‬
‫אהבתי היחידה והגדולה ביותר בעולם כולו לעולמי עד.‬
‫לאו, הרשי לי להציג בפנייך באופן רשמי‬
‫את סנטה קלאוס המפורסם,‬
‫הידוע גם בשם "פאפא נואל".‬
‫אבל...‬
‫איפה הם?‬
‫מי, מתוקה?‬
‫דונר, בליצן, ויקסן, קופיד, קומט, דאשר, דאנסר, פראנסר ורודולף?‬
‫האיילים שלך!‬
‫הם ברחו!‬
‫נכון!‬
- ‫- התווכחנו. - כן.‬
‫ו...‬
- ‫- ו... - ו...?‬
‫והם כעסו.‬
‫מה עם רודולף?‬
‫רודולף הכי כעס.‬
‫האף שלו נעשה אדום והוא התפטר.‬
- ‫- מה זה "התפטר"? - הוא עזב.‬
- ‫- לתמיד? - נכון.‬
‫לא, רגע.‬
‫יצורים קסומים לא עוזבים לנצח.‬
‫מתוקה, הם לא.‬
- ‫- הם לא. - לא, מתוקה.‬
- ‫- עוד יש לך זמן לברוח. - טוב.‬
‫אני מוכן.‬
‫ברוך הבא לחיים של לאו. תודה.‬
‫אימא, תשימי את השיר "המומה".‬
- ‫- איזה שיר זה? - תכף תשמע.‬
‫הגעתי לירח בזכותך‬
‫אני המומה, כמובן‬
‫רוקעת חזק‬
‫אתה משלים אותי אתה החצי הטוב שלי‬
‫אני כבר אוהבת אותך בלי להחליף מילה‬
‫אם זה לא חלום אתה החצי השני שלי‬
‫עצור! פיניאטות!‬
‫חג שמח‬
‫תעצמי עיניים, לאון.‬
‫אנחנו עומדים לחצות את השער לקוטב הצפוני.‬
‫עכשיו!‬
‫זה לא נראה כמו הקוטב הצפוני.‬
‫איפה השלג?‬
‫התחממות גלובלית.‬
- ‫- אבל אתה יכול לגרום לשלג לרדת, נכון? - כן.‬
‫תסתכלי, לאו, לשם! זו הבקתה של סנטה.‬
‫הבקתה‬
‫הם מגישים שם רק תבשיל פוזולה.‬
‫אבל זו הבקתה שלך, סנטה.‬
‫נכון. פוזולה ממש גרוע.‬
‫לא חשוב. אבדוק אם נוכל להיכנס.‬
‫אחזור מייד.‬
‫שלום, יש שולחן פנוי?‬
- ‫- ברוכה הבאה לבקתה. - תודה.‬
‫שולחן לאדם אחד?‬
‫לא, לשלושה.‬
‫ורציתי לבקש טובה ענקית.‬
‫אמרתי לבתי הקטנה‬
‫שאני יוצאת עם סנטה קלאוס, ושאנחנו בקוטב הצפוני.‬
‫ורציתי לבקש ממך,‬
‫כשהם יגיעו לכאן,‬
‫לברך אותו כאילו הוא באמת סנטה.‬
- ‫- את החבר שלך? - בבקשה.‬
‫בבקשה, היא קטנה והיא ממש מתרגשת.‬
‫הונאה מנוגדת למדיניות החברה שלנו.‬
‫טוב.‬
‫כמה, חוצפנית?‬
‫לאו, את אוהבת את בית הספר?‬
‫אף אחד לא אוהב את בית הספר.‬
‫חשבתי שסנטה מכיר ילדים.‬
- ‫- את מרגישה טוב? - למה אתה לא עונה?‬
‫לסנטה אמורים להיות כוחות טלפתיים.‬
‫סבתא שלי אמרה לי שככה סנטה מקשיב לילדים,‬
‫בעזרת המוח שלו.‬
‫טוב, העניין הוא...‬
- ‫- העניין הוא... - מה?‬
‫זה לא קל כמו שחושבים, זה הכול.‬
‫תודה שאתה מבקר בבקתה שלך, סנטה. טוב לראות אותך.‬
‫אתה לא השף ב"אינדיגו"?‬
‫מאז שהמקום שלך נפתח יש לנו פחות עבודה.‬
‫הוא סנטה.‬
‫מצטער.‬
‫מצטער, פשוט‬
‫ילדים מכל העולם שולחים לי כל הזמן מכתבים,‬
‫ואני חייב לקרוא אותם. זה ייקח רק דקה.‬
‫לא, יש בהם יותר מדי סוכר, תודה.‬
‫לא, אבל תשאיר אותם בשבילה.‬
‫תודה.‬
‫ובזה יש חלב פרה, נכון?‬
‫אין לכם חלב שקדים תוצרת בית?‬
‫לא? תודה.‬
- ‫- לא. - בשבילי.‬
‫טוב.‬
‫פשוט כי סנטה רגיש ללקטוז.‬
‫זהו, איפה היינו?‬
‫אני רוצה אותם מכוסים באורות קטנים.‬
‫האורות הקטנים האלה שמנצנצים,‬
‫כמו בחג המולד.‬
‫זה ייעשה, גברתי ראש העיר.‬
‫סנטה אכל הרבה, נכון?‬
‫אפשר לדבר רגע, בבקשה?‬
‫בוא.‬
‫תוכל להפסיק להיות ציני ולהתאמץ יותר?‬
- ‫- אני מתחננת, בבקשה. - מצטער.‬
‫תשתדל יותר, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫היא תיהנה מאוד.‬
‫לאו!‬
‫היי, ילדה קטנה, תרדי משם!‬
‫לאו, תעצרי!‬
‫העיירה שלנו תיראה כל כך יפה!‬
‫תשמע,‬
- ‫- כבר קניתי לך מתנה. - לא היית צריכה.‬
‫זהירות!‬
‫לוסיה!‬
‫לאו!‬
‫אל...‬
‫תצבע את הדלת הזאת.‬
- ‫- באיזה צבע? - לא יודעת.‬
‫תסתכלי לאן את הולכת, ילדה.‬
- ‫- קרליטוס! - הכול בסדר?‬
‫ילדונת, את בסדר?‬
‫מתוקה שלי!‬
- ‫- גברתי... - מצטערת.‬
- ‫- את בסדר? - לאו.‬
‫שף.‬
‫גברתי ראש העיר, אני מתנצל.‬
‫אל תדאג, לא קרה כלום.‬
‫אתה תמיד כל כך חביב וכל כך נאה.‬
- ‫- אל תעשי זאת שוב. - כן.‬
- ‫- היא בסדר? - כן. שנלך?‬
- ‫- כן, היא... - כן.‬
- ‫- תודה. - להתראות.‬
‫נלך.‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫לא, תודה. יש לי שיטות משלי.‬
‫בואי, מתוקה.‬
‫אני אסגור את...‬
‫אימא!‬
‫לא ישנת, לאון?‬
‫יש לי דבר חשוב מאוד לומר לך.‬
‫מה קרה, לאון?‬
‫אני לא רוצה שתתעצבי, אבל אנחנו חייבות לעזוב.‬
- ‫- למה? - כי למען האמת,‬
‫אני חושבת שהבחור הזה הוא לא סנטה,‬
‫ושהמקום הזה אינו הקוטב הצפוני.‬
‫אל תרגישי רע, אימא, האיש הזה עבד על שתינו.‬
‫אבל יש לי תוכנית.‬
‫בכל מקרה, אני חושבת שלא כדאי שתנשקי אותו שוב,‬
‫וגם לא אף גבר אחר.‬
‫אני חושבת שהכי טוב שתישני איתי תמיד, בכל לילה.‬
- ‫- תקשיבי, לאון... - אימא.‬
‫אני חושבת שהבחור הזה הוא הגרינץ'.‬
‫אני מרגישה שהוא מנסה להפריד בינינו, ולהרוס את חג המולד לתמיד!‬
‫הלוואי שלאו הייתה הילדה המאושרת ביותר בעולם.‬
‫אבל אני לא יודעת איך לתקן את זה. אין לי שום מושג.‬
‫אני יודע איך.‬
‫ספרי לה את האמת.‬
‫לא.‬
- ‫- במוקדם או במאוחר היא תגלה. - זה מוקדם מדי.‬
‫לו, אני חושב שזה היה רעיון גרוע מההתחלה.‬
‫בכלל לא נתת לזה הזדמנות. ברור שזה לא יכול היה לעבוד.‬
‫אבל אל תדאג, אגיד לה את האמת מחר.‬
‫סגור אינדיגו‬
‫טאבו, בירה כהה, בבקשה.‬
‫מייד. בירה כהה ל... סרג'?‬
‫אתה נראה מוזר. יש בך משהו...‬
‫לא יודע, אתה נראה מבוגר יותר, ידידי.‬
‫לחיים.‬
‫יום גרוע?‬
‫שבוע גרוע?‬
‫חודש גרוע?‬
‫שנה גרועה?‬
‫לא, למעשה,‬
‫זו הייתה השנה הטובה ביותר בחיי.‬
‫אז מה קרה?‬
‫ברור, סרג' ידידי. אתה מאוהב.‬
‫איזה יופי, סרג'.‬
‫סוף סוף! אתה כל כך פופולרי בקרב הנשים,‬
‫אבל אף אחת לא נכנסת.‬
‫לאן?‬
‫מה זאת אומרת "לאן"? ללב שלך.‬
‫תראה.‬
‫אנחנו עובדים ביחד כבר שנים, אני מכיר אותך.‬
‫אנחנו יודעים שקשה לך.‬
‫אז האישה הזו חייבת להיות מאוד מיוחדת.‬
‫מאוד. נכון.‬
‫אבל אני לא יודע מה קרה.‬
‫איך אתה לא יודע? ספר לי.‬
‫הבירה על חשבוני.‬
‫רציתי להרשים את בתה, לאו,‬
- ‫- והעמדתי פנים שאני סנטה קלאוס. - בגלל זה אתה... ברור.‬
‫אני יודע, אל תגיד כלום, בכל מקרה,‬
‫לא התאמצתי. לא עשיתי כמיטב יכולתי.‬
‫לא יכולתי להגשים לה את החלום לראות שלג.‬
- ‫- ושברתי את ליבה הקטן. - אתה לא.‬
- ‫- כן. - יודע מה?‬
‫תשכח מהבירה, אביא לך מסקל.‬
‫כן.‬
‫אני חושב שלוסיה צדקה.‬
‫הקשר שלנו עבד טוב,‬
‫בקצב שלנו, מרחוק.‬
‫אבל אני לחצתי.‬
‫לחצתי ורציתי לקחת אותו צעד אחד קדימה,‬
‫ופישלתי.‬
‫אני לא יודע איך להתייחס ללאו. כשאני איתה, אני מפחד‬
‫כי אני יודע שהיא הדבר הכי חשוב ללוסיה.‬
‫אני לא יודע מה מצבנו.‬
‫איך אתה לא יודע?‬
‫סרג', עמוק בפנים אנחנו תמיד יודעים. לחיים.‬
‫מעולם לא הרגשתי את זה.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
- ‫- לזה. - תגיד.‬
- ‫- תקרא לילד בשמו! אהבה אמיתית. - זה.‬
- ‫- אהבה... - מעולם לא הרגשתי אהבה אמיתית.‬
‫זהו זה.‬
‫אני רוצה הכול איתה.‬
‫להיות עם לוסיה זה כמו...‬
‫אומאמי.‬
‫אומאמי הוא אחד מחמשת הטעמים שהלשון שלנו יכולה לזהות.‬
‫כמו מלוח?‬
‫מתוק, מר,‬
‫אבל אומאמי התגלה מאוחר יותר.‬
‫זו תמצית הטעם המשובח.‬
‫זו דעתך?‬
‫זו דעתם של היפנים.‬
‫יש לו היכולת להשפיע על כל אחת מבלוטות הטעם.‬
‫הוא נשאר לאורך זמן,‬
‫ולמרות שקשה לתאר אותו, הכי טוב פשוט לומר‬
‫שזה מעדן.‬
‫זו הסיבה שאני מסוגל לעשות הכול.‬
- ‫- בשביל ה"מאמי" שלך. - בשביל לוסיה.‬
‫כן, ה"מאמי" שלך.‬
‫בשבילה.‬
‫בשביל לוסיה.‬
‫אעשה הכול בשביל שנהיה ביחד.‬
‫הכול? מה אתה מתכנן לעשות?‬
‫להפוך את כל העיירה לקוטב הצפוני...‬
‫הכול?‬
‫חבר'ה!‬
‫מי מוכן לעזור לשף האהוב שלנו‬
‫לתקן לב קטן ושבור בעזרת קצת קסם?‬
‫מי דופק בשעה כזו?‬
‫גברתי ראש העיר,‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫כולכם?‬
‫בוקר טוב, אריה הקטנה שלי.‬
‫זמן להתעורר.‬
‫כבר בוקר, אימא?‬
‫כן. תסתכלי, השמש זורחת.‬
‫תקשיבי, אנחנו צריכות לדבר.‬
‫על סנטה.‬
‫פעמונים מצלצלים, פעמונים מצלצלים לאורך כל הדרך.‬
‫אימא!‬
‫מה קרה, חמודה?‬
‫זה סנטה עם הגמדים שלו!‬
‫זה מה שעמדת להגיד, אימא?‬
‫כן.‬
‫תגיד, "הו! הו! הו!"‬
‫לאו! עברת את המבחן!‬
‫הקוטב הצפוני מוגן על ידי כוחות קסומים.‬
‫כאן נמצאים האוצרות של חג המולד.‬
‫לכן אנחנו לא יכולים להרשות לאף אחד להיכנס.‬
‫או להראות את הקוטב הצפוני האמיתי.‬
‫במיוחד שחג המולד בעוד חמישה ימים.‬
‫לא, לא.‬
‫אבל סנטה צדק לגבי כל מה שהוא סיפר לנו עלייך.‬
‫ומה סיפרת להם?‬
‫את האמת, לאו.‬
‫אמרתי להם שאת קסומה.‬
- ‫- אני? - בהחלט.‬
‫אין לנו ספק.‬
‫את קסומה כמו אימך.‬
‫מה יש לך שם?‬
- ‫- הנה. - מה זה?‬
‫שובר ליום ספא‬
- ‫- לא! - הרשי לנו לפנק אותך.‬
‫תודה!‬
‫אין הפתעה בשבילי?‬
‫מובן שיש!‬
‫מי מוכנה לבקר בקוטב הצפוני האמיתי?‬
- ‫- לא יכול להיות. - מה אמרת?‬
‫מתוקה שלי!‬
‫רודולף!‬
‫כאן קוראים לו רודולפו.‬
‫חשבתי שהוא התפטר.‬
‫אבל יצורים קסומים תמיד חוזרים.‬
‫אני רוצה לבקר בקוטב הצפוני האמיתי!‬
‫לאו! מגיעה הודעה טלפתית. מוכנה לקבל אותה?‬
‫כן.‬
‫התקבלה!‬
‫וואו! ואפשר לדעת מה סנטה אמר?‬
‫שאנחנו צריכות לעצום את העיניים כדי להגיע לקוטב הצפוני.‬
- ‫- בדיוק. אתן מוכנות? - כן.‬
‫ברוכים הבאים לקוטב הצפוני‬
‫סנטה! סנטה הגיע!‬
‫סנטה! תראה!‬
‫הגענו!‬
‫איך עשית את כל זה?‬
‫בעזרת קסם, ובעזרתם של הרבה אנשים.‬
‫כמובן, אנחנו עובדים. בואו נצטלם.‬
- ‫- רוצה שסנטה יעשה לנו סיור? - כן.‬
‫הקוטב הצפוני‬
- ‫- היי, מה איתי? - אימא!‬
‫תזמין אותי לקוטב הצפוני! קדימה!‬
‫אני רוצה לבוא.‬
‫סנטה! קדימה!‬
‫זה, לדוגמה. למי זה?‬
- ‫- זה גג לקמוס, כמו המגפיים של לאו. - עוד לא סיימתי.‬
‫בסדר.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה לעשות את זה?‬
‫תני לו, אימא. סנטה אוהב לעוף.‬
‫הוא אוהב גבהים.‬
- ‫- אני לא חושבת. - ברור שהוא אוהב.‬
‫הוא עף על המזחלת שלו, מטפס על ארובות,‬
‫הוא אוהב את האוויר כמוך, אימא, נכון?‬
‫כן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫הגיע הזמן לטעום את האוויר.‬
‫נכון מאוד. בוא נבעיר את האש. אחת, שתיים ו...‬
‫כל הכבוד!‬
‫הקוטב הצפוני מדהים!‬
‫חכי עד שתראי את החלק הכי טוב.‬
‫יש עוד?‬
‫היי! חיכינו לך.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫זהו בית העוגיות המפורסם.‬
‫באחד החגים רצית להשאיר עוגייה במרפסת שלך.‬
‫זכרת!‬
‫איך יכולתי לשכוח? זו הייתה מתנה נהדרת.‬
‫אבל במקסיקו סיטי, עוגיות לא שורדות בחוץ.‬
- ‫- זכרת! - הכול.‬
- ‫- שניכנס? - בואו.‬
‫בואי, מתוקה.‬
‫זו עוגייה?‬
- ‫- לא. - לא!‬
‫לא, את לא יכולה לאכול אותה. אל תיגעי בה.‬
‫זה כמו אתר ארכאולוגי שצריך לכבד.‬
‫נכון. העוגיות האלה בנות למעלה מ-1,000 שנה.‬
‫כן, הן כמו מורשת חג המולד שלנו.‬
- ‫- אפשר להיכנס? - בהחלט.‬
- ‫- בהחלט, מוכנות? - קדימה.‬
‫זה הדבר המדהים ביותר שאי פעם ראיתי, אימא.‬
‫תראי.‬
‫כאן, לאו, ממש כאן,‬
‫אני מצטלם עם ילדים מכל העולם.‬
‫אני לא יודעת אם סיפרתי לך, אבל אני המעריצה מספר אחת שלך.‬
‫באמת. אני בטוחה שכל הילדים אומרים את זה, אבל אני באמת המעריצה מספר אחת שלך.‬
‫אני חושבת שאתה נפלא. תודה שאתה כזה מדהים.‬
‫מה מדהים בעינייך? שאני מביא מתנות לכל הילדים?‬
‫כן, זה ממש מגניב.‬
‫אבל רציתי לפגוש אותך מסיבה אחרת.‬
‫הדבר הכי מדהים שעשית זה לגרום לי להיוולד‬
‫כי זה היה נס חג המולד של אימא שלי.‬
‫תודי לו על שגרם לי להיוולד.‬
‫קדימה, אימא! תזכרי שאנחנו צריכות להיות אסירות תודה.‬
‫טוב. תודה, סנטה.‬
‫על מה?‬
‫על...‬
‫שהגשמת את החלום שלי.‬
‫אימא שלי סיפרה לי שנולדתי הודות לך.‬
‫לא, זה לא בדיוק מה שאמרתי.‬
‫כן, אמרת שאני נס של חג המולד.‬
‫לא הייתי צריכה אבא, היה לי אותך, סנטה.‬
‫הגיע הזמן לעיסוי, נכון?‬
- ‫- בואי נלך לספא. - לא.‬
- ‫- כן. - לא.‬
‫כן, אני הולכת. ביי.‬
‫למה אין לך ילדים?‬
‫מהרבה סיבות.‬
‫אני לא יודע. מעולם לא חשבתי שזה אפשרי.‬
‫למה לא?‬
‫בגלל העבודה שלי.‬
‫העבודה שלי גוזלת הרבה זמן.‬
‫אני אוהב את מה שאני עושה וזהו זה.‬
‫מה עוד?‬
‫טוב, כשהייתי קטן...‬
‫לא הייתה לי משפחה רגילה.‬
‫את מבינה? כלומר, משפחה טיפוסית.‬
‫אבא, אימא וכל זה.‬
‫גם לי לא, אבל זה לא טוב יותר או גרוע יותר.‬
‫זה פשוט מה שכל אחד מקבל.‬
‫אמרת מהרבה סיבות. אלה היו רק שתיים.‬
‫נכון.‬
‫אספר לך סוד, ואדבר בכנות.‬
‫מעולם לא באמת התאהבתי עד שהכרתי את אימך.‬
‫ואתה עדיין חושב אותו דבר?‬
‫לגבי הבאת ילדים.‬
‫אין לפחות ילדה מגניבה אחת שאתה מחבב?‬
‫בואי הנה.‬
‫לאו שלי.‬
‫מה שעשיתם היה...‬
- ‫- מדהים. - נכון.‬
‫היה נפלא לראות איך כולם עזרו לנו כל כך.‬
‫נכון.‬
‫היי.‬
‫את מתכוונת לספר לי,‬
‫או שנמשיך להתעלם מזה?‬
‫לא, אספר לך.‬
‫אני זוכרת את זה כאילו זה היה אתמול.‬
‫לאו הייתה ממש קטנה,‬
‫בערך בת שלוש, והיינו בארוחת חג המולד.‬
‫היא הסתכלה על ילדה קטנה שהייתה שם עם אביה.‬
‫היא באה אליי, שמה את ידיה הקטנות על הלחיים שלי‬
‫ושאלה מי אביה.‬
‫אמרת לה שזה סנטה?‬
- ‫- מובן שלא. - לא צחקתי.‬
‫מובן שלא! מה נראה לך?‬
‫אמרתי לה‬
‫שלא כל המשפחות בעולם מורכבות מאימא ומאבא.‬
‫אמרתי שבמשפחה שלנו יש רק אותי ואותה,‬
‫ולכן אנחנו ייחודיות ומיוחדות.‬
‫לא יכולתי לומר לה שאני אפילו לא זוכרת את שמו של אביה.‬
‫אז הדבר הכי טוב שיכולתי לעשות...‬
‫הסברתי לה שהיא המתנה הגדולה ביותר שהיקום העניק לי.‬
‫והיא שאלה אותי‬
‫אם סנטה שלח אותה אליי...‬
‫והיה לי קל לומר שכן.‬
‫שהיא הייתה נס חג המולד. שמשאלתי הגדולה ביותר התגשמה.‬
‫אימי בדיוק נפטרה, והלב של שתינו נשבר.‬
‫בכל לילה, לפני השינה, היא הכריחה אותי להבטיח‬
‫שלעולם לא אעזוב אותה לבד.‬
‫ושתמיד נהיה רק היא ואני‬
‫מול העולם, ונגד העולם.‬
‫לו, אני...‬
‫באמת שאין לי מושג איך זה להיות אימא.‬
‫ואני רק יכול לנחש כמה זה קשה לעשות את זה לבד.‬
‫אבל אני בטוח בדבר אחד,‬
‫שכל מה שאת עושה למען לאו‬
‫זה הוכחה לאהבה ללא תנאי שאת מרגישה כלפיה.‬
‫נכון.‬
‫ואת עושה עבודה מדהימה.‬
‫אתה מתכוון לזה?‬
‫היא תגדל בידיעה שאת תהיי לצידה,‬
‫ללא תנאי,‬
‫תמיד בשבילה.‬
‫היי! זה נראה כמו קרטון, לא כמו...‬
‫אני רוצה לעשות את זה. זה יכול להיות מדהים.‬
‫רואה? אני אוהבת את זה.‬
‫זה לא נכון.‬
- ‫- קמח כמו שלג! - קמח.‬
- ‫- קמח הוא המפתח. - תוסיף קמח!‬
- ‫- איך מוסיפים קמח? - כמו שלג!‬
‫הודעות מהעבודה‬
- ‫- הנה, קח קצת. - כן, לשלי.‬
‫בונוואלוס?‬
‫לא, יקירתי. תתכונני, כי את לא תאמיני.‬
‫אנחנו מכינים לחם בריוש בטעם מאצ'ה. טוב, אני לא דובר צרפתית.‬
‫לא, היום הוא היום ליהנות‬
‫ולעשות דברים משפחתיים מטורפים.‬
‫את מוכנה לחוות הרפתקאות חדשות של חג המולד?‬
‫אולי נעשה דברים כיפיים שלא קשורים לחג המולד?‬
‫תורך, לאון.‬
‫בדיוק מה שרציתי.‬
‫תורך.‬
‫מוותר.‬
‫לא, אתה לא יכול.‬
- ‫- אז אני לוקח אחד? - ברור.‬
‫שוב?‬
‫אתה בטוח שאתה לא יכול לנצח בעזרת כל מה שיש לך שם?‬
‫העניין הוא...‬
‫אני... זו אסטרטגיה.‬
‫בעיקרון.‬
‫מה? יש לך המון ג'וקרים.‬
‫איך אתה לא מנצח?‬
‫סנטה לא יודע לשחק רמי?‬
‫לא, האמת שלא.‬
‫אני לא מאמינה. אולי נשחק משהו אחר?‬
‫לא יודעת. חידון פנטומימה, "נחש מי"?‬
‫קנדילנד?‬
‫אונו, קלפים?‬
‫לא, אני לא מכיר אף אחד מהמשחקים שציינת.‬
- ‫- מעולם לא שיחקתי אף משחק. - אין מצב.‬
‫אני בן יחיד. אין לי בני דודים.‬
‫סבא וסבתא שלי מעולם...‬
‫זו הפעם הראשונה שאני חווה את זה.‬
‫שאני מרגיש חלק ממשפחה.‬
- ‫- סנטה, אנחנו יכולות ללמד אותך. - כן!‬
‫אילו מהם הם הג'וקרים?‬
‫אלה!‬
‫כמובן!‬
‫את יודעת, אנשים רבים חושבים שהסוד הוא באווריריות,‬
‫אבל זה לא נכון.‬
‫הדברים הכי חשובים הם טמפרטורה...‬
- ‫- וזמן. - וזמן.‬
- ‫- הם מוכנים? - עוד לא.‬
‫הזהרתי אותך שגם למאכל הלא בריא היחיד שלי,‬
‫יש לי טכניקה משלי.‬
- ‫- עכשיו? - לא.‬
‫עוד לא.‬
‫כמעט. מוכנה?‬
‫ועכשיו, היזהרי לא להיכוות,‬
‫מניחים אותו במרכז הטורטייה.‬
‫לא לגעת.‬
- ‫- זהו. מוציאים את המקל. - הנה זה.‬
‫מוציאים את המקל.‬
‫ומגלגלים את הטורטייה.‬
‫הנה.‬
‫עכשיו מגיע השלב הכי חשוב. יודעת מהו?‬
- ‫- מה? - לאכול.‬
‫זו המנה הגרועה הטובה ביותר.‬
‫איפה למדת להכין טורטיות עם מרשמלו?‬
‫אפשר לומר שבחיים הקודמים שלי.‬
‫לפני שהיית סנטה?‬
‫משהו כזה.‬
‫תספר לי על זה?‬
‫לא אכפת לי אם הסיפור לא על הקוטב הצפוני,‬
‫על קסם או על להיות סנטה.‬
‫רגל ראשונה.‬
‫עכשיו הרגל השנייה.‬
‫קשה לך, אימא?‬
‫מה, מתוקה שלי?‬
‫שסנטה הוא החבר שלך?‬
‫כשלא ידעת, כן, זה היה קשה יותר.‬
‫פחדת לספר לי?‬
‫למה?‬
‫תמיד היינו רק את ואני.‬
- ‫- נגד העולם. - כן!‬
‫איתו, אני חושבת שנוכל להפוך לצוות של שלושה.‬
‫את רצינית?‬
‫באמת?‬
‫את חושבת שסנטה יעזוב את הקוטב הצפוני ויישאר איתנו?‬
‫אני לא יודעת.‬
- ‫- נוכל לשאול אותו. - היית רוצה את זה?‬
‫אבל את רוצה את זה‬
‫כי הוא סנטה?‬
‫לא.‬
‫אז למה?‬
‫כי את צוחקת יותר כשאת איתו.‬
- ‫- אימא, אני נראית כמו סנטה? - כן.‬
‫קוראים לזה גנטיקה קסומה.‬
‫שנלך?‬
‫לא! אני אשיג אותך, לאו.‬
- ‫- אעזור לך. - תלחצי. זהו.‬
‫מה קורה? מה שלומך?‬
‫כן, אנחנו בחופשה, והקליטה כאן די גרועה.‬
‫כן, אלחנדרו סיפר לי קצת.‬
‫כן.‬
‫מה העניין?‬
‫לא, אני אשמח. בטח.‬
‫אשלח הכול היום. נדבר על זה פנים מול פנים ביום שני.‬
‫טוב. מצוין.‬
‫במה זכינו?‬
- ‫- במסעדה שלי! - מה?‬
- ‫- כן! - אין מצב!‬
‫ברכותיי!‬
‫כן, להתראות למקום הזה.‬
‫המשקיעים רוצים לפתוח איתי מסעדה.‬
- ‫- מזל טוב. מגיע לך! - תודה.‬
‫כן.‬
- ‫- אני חייב ללכת עכשיו. - לאן?‬
- ‫- לעיר, לפגוש את המשקיעים. - שם הם יפתחו אותה?‬
‫לא יודע, לא שאלתי. הם אוהבים את אנסנדה,‬
‫אבל זה לא משנה, נכון?‬
‫אם אצא עכשיו, אגיע לשם מוקדם בבוקר, לפני שהשוק נפתח...‬
‫אין בעיה, נכון? אתן יכולות לטוס חזרה מחר.‬
‫זה מה שנעשה, כן. בכל מקרה, ניפגש בעיר.‬
‫החלטת להיעלם כשאני עומדת להתמוטט.‬
‫ידעתי שהקטע המשפחתי הזה לא יעבוד. תחזרי אליי, זה דחוף.‬
‫אני שונאת את חג המולד.‬
‫גם אני.‬
‫את לא...‬
‫עבודה צדדית.‬
‫שנלך על פונץ' מחוזק?‬
‫מה יש בו?‬
‫אלכוהול.‬
‫אולי זו שאלה טיפשית,‬
‫אבל כל הקטע של יחסים בין אנשים הוא בהחלט לא הצד החזק שלי.‬
‫אבל למה מפריע לך שהם מסתדרים?‬
‫מפני ש...‬
‫לא כדאי שלאו תתקרב לאדם שעלול‬
‫להיעלם בן רגע...‬
‫מחיינו.‬
‫ברוך הבא!‬
‫הם עומדים להדליק את העץ.‬
‫נכון, ואין סיכוי שאפספס את זה.‬
‫ואימא שלי?‬
‫לוסיה, אני מחבבת אותך,‬
- ‫- אבל חסרה לך קצת אופטימיות. - לא נכון.‬
‫תקווי לטוב ביותר ותתכונני לגרוע מכול.‬
‫מה?‬
‫רוצה להוסיף משהו? או שאתה רק מרכל?‬
‫להכין את עצמך זה דבר טוב,‬
‫אבל הסוד הוא לחיות, לדעתי.‬
‫אזרחי העיר היקרים!‬
‫לכבוד הוא לי לבקש מ"פאפא נואל",‬
‫הידוע בכל העולם כ...‬
‫סנטה קלאוס!‬
- ‫- אוהבת אותך, סנטה! - אני יותר!‬
‫לבקש ממנו שיואיל בטובו‬
‫להדליק את העץ שלנו,‬
‫שלמען האמת,‬
‫הוא העץ היפה ביותר שאי פעם היה לנו.‬
‫והכול בזכותכם.‬
‫סנטה!‬
‫קדימה, לאון הקטנה.‬
‫תאירי את חג המולד.‬
‫עשר, תשע, שמונה, שבע, שש,‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת!‬
‫אין לי ביטוח!‬
‫אני מצטערת!‬
‫תודה.‬
‫לא עזבת.‬
‫מהו חג המולד בלי סנטה?‬
‫אבל אני חייב לעזוב מחר.‬
‫אני חייבת להגן על לאו.‬
‫ממה?‬
‫ממך.‬
- ‫- אתה עלול להכאיב לה מאוד. - אני?‬
‫או את?‬
‫אתה לא יודע כמה קשה להיות אם יחידנית.‬
‫ומה נדרש כדי להיות משפחה.‬
- ‫- מותר לטעות. - אני יודע.‬
- ‫- ולאו תמיד תהיה בעדיפות ראשונה אצלי. - אני יודע.‬
‫הייתי כל כך אנוכית כשנתתי לך להתקרב,‬
‫ועכשיו לאו צריכה לשלם על...‬
‫אין שום דבר אנוכי‬
‫בחיפוש אחר האושר שלך, כי אם את בסדר, היא בסדר.‬
‫את צריכה גם לעשות דברים בשביל עצמך.‬
‫כמוך?‬
‫אתה חושב רק על עצמך.‬
‫עבור לאו, ערב חג המולד הוא הערב החשוב ביותר בשנה,‬
‫ולא היה לך אכפת לעזוב ולהרוס אותו.‬
‫לוסיה, זו לא אשמתי שגרמת לה להאמין שהיא נס של חג המולד,‬
‫מתנה מסנטה קלאוס.‬
‫אתה צודק.‬
‫עשיתי הרבה טעויות,‬
‫ואני לא אשקר לה יותר.‬
‫לאון?‬
- ‫- אני יכולה להיכנס לאוהל שלך? - לא!‬
‫אני יכולה להסביר?‬
‫אני לא נס של חג המולד,‬
‫אבא שלי פשוט לא רצה אותי.‬
‫מעולם לא התכוונתי לפגוע בך.‬
‫בדיוק להפך.‬
‫אני אוהבת אותך יותר מכל דבר אחר בעולם.‬
‫לאון.‬
‫יש משהו שאני יכולה לעשות כדי שתרגישי טוב יותר?‬
‫בואי נלך הביתה!‬
‫בסדר.‬
‫אני באמת לא מאמין שאת עוזבת ככה.‬
‫לאו תשכח מזה בתוך זמן קצר.‬
‫בתוך זמן קצר?‬
‫כן. ואנחנו צריכים להמשיך לדבר.‬
‫אתה לא מבין שהיא איבדה את האשליה הגדולה ביותר שלה‬
‫ואת האמון באימא שלה.‬
‫לו, אני באמת חושב שאת מגזימה.‬
‫עכשיו את מרגישה שאין פתרון...‬
‫אין לך מושג מה אני מרגישה,‬
‫כי לאו היא לא הבת שלך.‬
‫עמוק בפנים תמיד ידעתי שזו טעות.‬
- ‫- סליחה שגררתי אותך לתוך זה. - טעות?‬
‫תסבירי למה את מתכוונת, כי עכשיו...‬
‫מה הייתה הטעות? השקרים שסיפרת לבת שלך?‬
‫או הקשר שלנו?‬
‫סלח לי.‬
‫בבקשה, סלח לי, סרחיו, אבל עדיף כך לכולם.‬
‫בבקשה, לו, אל תעשי לנו את זה.‬
- ‫- "לנו"? - לנו.‬
‫זו ההזדמנות של חייך, עבודת החלומות שלך,‬
‫אתה יכול עכשיו לפתוח את המסעדה שלך בכל מקום שתרצה.‬
‫כמובן. עכשיו אני מבין.‬
‫זה לא שלאו לא מאמינה יותר בקסם,‬
‫את היא זו שמעולם לא האמינה.‬
‫רק רגע!‬
‫רק שנייה.‬
‫ידעת שכל פתית שלג הוא יחיד במינו?‬
‫אין שניים זהים.‬
‫כולם מיוחדים, בדיוק כמוך.‬
‫אני יודע שאכזבתי אותך, אבל...‬
‫רציתי להודות לך‬
‫על שנתת לי להכיר אותך.‬
‫ואת יודעת מה?‬
‫את...‬
‫הנס, אריה קטנה.‬
‫תעלי, מתוקה.‬
‫רוצה לאכול משהו?‬
‫את לא צמאה?‬
‫את מעדיפה להיות לבד, לאון?‬
‫מתי תפסיקי להתעלם ממני?‬
‫זה לא בסדר לשקר.‬
‫אבל זה יותר גרוע להגיד שאת עושה דברים בשבילי‬
‫כשהאמת היא שאת מפחדת.‬
‫אבל עשיתי בשבילך הכול.‬
‫את תמיד אומרת שאנחנו צריכות לדעת מה אנחנו מרגישות ולומר את זה.‬
‫למה את מלמדת אותי דברים שאת בעצמך לא עושה?‬
‫את צודקת.‬
‫את סולחת לי?‬
‫אני לא יודעת מתי התבגרת כל כך.‬
‫יקירתי. את נראית נפלא.‬
‫את, לא כל כך.‬
‫בכית.‬
‫אלה רק האלרגיות שלי.‬
‫לא סבלת מאלרגיות בקוטב הצפוני.‬
‫נכון.‬
‫אבל אתאפר קצת ואיראה בסדר.‬
‫כמה נחמד מצדכם שבאתם. תיכנסו בבקשה.‬
‫היי, ראית...‬
‫את השני?‬
‫לו!‬
- ‫- מה? - ראית איפה השני?‬
‫הנה הוא.‬
‫אמיליו!‬
‫זה ניקולס!‬
‫הבת שלך יותר מגוננת ממך.‬
- ‫- לו! אין חדש? - מה?‬
‫את לא זוכרת את צ'פינה?‬
‫לא, אני לא זוכרת אותה.‬
‫איך את לא זוכרת אותה?‬
‫היא אם יחידנית, כמוך.‬
‫היא הולכת לקבוצת תמיכה. גם את הולכת?‬
‫לא, אני לא ממש בקטע של הקבוצות האלה.‬
‫אגיד לה לשלוח לך את המידע דרך פייסבוק ברגע זה.‬
‫איך אומר לה לחפש אותך?‬
‫היא אומרת שזה בגלל האלרגיות שלה, אבל היא לא הפסיקה לבכות.‬
‫ולמה לדעתך יש לה אלרגיות?‬
‫כן.‬
‫לוסיה רואיז פלייגו.‬
‫כן, תכתבי כמו שזה נשמע.‬
‫לוסי, צ'פינה אומרת שהיא לא מוצאת אותך בפייסבוק.‬
‫תגידי לה שלא תדאג, דודה, אני אמצא אותה.‬
‫צ'פינה רוסאס.‬
‫שם המשפחה שלה הוא רוסאס, אל תשכחי!‬
‫קדימה!‬
‫באתי לראות את סנטה.‬
‫מה אמרתי לגבי המטבח? לא נכנסים למטבח.‬
‫היי, ראית את לאו?‬
- ‫- לא. - ואת פיה?‬
- ‫- השף. - סרחיו סאנצ'ס.‬
‫מסעדת אינדיגו מיועדת למבוגרים בלבד.‬
‫אני לא רוצה לאכול. את יכולה לתת את זה לסרחיו?‬
‫בבקשה, זה חג המולד.‬
‫בסדר.‬
‫אוי, לא.‬
‫את עושה את הפרצוף שאחותך עושה כשהיא יודעת...‬
‫שאתה משקר.‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫תגיד לי איפה נמצאות הבת שלי ואחותי,‬
‫או שתהיה לך בעיה רצינית איתי.‬
‫בסדר.‬
- ‫- חג מולד שמח. - חג מולד שמח!‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫סרחיו.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫יום אחד אמרת לי שהדבר היחיד‬
‫שמפחיד אותך יותר מלב שבור הוא שני לבבות שבורים.‬
‫ואני אמרתי לך שאני מפחד מגבהים.‬
‫כשהתחלנו לצאת,‬
‫לא באמת הבנתי את המשמעות.‬
‫אבל אז הכרתי מישהי...‬
‫מישהי מיוחדת מאוד...‬
‫שגרמה לי להבין‬
‫שמה שאני הכי מפחד ממנו עכשיו‬
‫הוא שלושה לבבות שבורים.‬
‫"סנטה היקר, אני לא בטוחה אם יש עדיין זמן לכתוב מכתב חדש לחג המולד,‬
‫"או אם תוכל לקבל את זה כנספח לקודם.‬
‫"אימא לימדה אותי שלא צריך להוסיף ה"א למילה הזו.‬
‫"אבל עכשיו לאחר שפגשתי אותך, המשאלות שלי השתנו.‬
‫"אני כבר לא רוצה סקייטבורד, כלומר, אני רוצה,‬
‫"אבל אני יכולה לחכות לחג המולד הבא.‬
‫"לפני זה, הייתי רוצה לבקש משהו אחר.‬
‫"אני רוצה לראות את אימי מאושרת.‬
‫"אז כל מה שאני רוצה לחג המולד הוא,‬
‫"אם אתה ואימא שלי רוצים את זה גם,‬
‫"שנהיה משפחה".‬
‫את לא חייבת להחליט עכשיו.‬
‫קחי את הזמן, אני...‬
‫אני אהיה בסביבה.‬
‫סרחיו, חכה!‬
‫הדודות שלי הביאו "מרנגון" מווראקרוס,‬
‫ואמרת שמעולם לא טעמת את זה.‬
‫לא יודעת, אבל אולי תרצה להישאר ולטעום.‬
‫ואולי גם תרצה להישאר‬
‫איתי לכל החיים?‬
‫כי אתה גורם לי אושר רב.‬
‫והמתנה הטובה ביותר שאני יכולה לתת לבתי‬
‫היא אימא מאושרת.‬
‫ואתה עושה את זה היטב.‬
‫סלח לי על הכול.‬
‫תודה שאתה נותן לנו הזדמנות נוספת.‬
‫אני לא צריכה זמן לחשוב.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫כפי שאני מבין, אין אש בלי אוויר, נכון?‬
‫אימא, יורד שלג?‬
‫זה חג המולד הכי טוב בעולם!‬
‫תודה, סנטה!‬
‫לא, זה סרחיו, החבר שלי.‬
‫שלום, נעים מאוד, לאו.‬
‫שלום, סרחיו.‬
‫מתוקה.‬
‫צ'פינה, תשכחי מזה. אל תצרפי אותה לקבוצה.‬
‫תרגום כתוביות: מיכל כהן‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬