Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dragă Moș Crăciun,
de Crăciun
vreau să-mi aduci...
IUBITUL MEU, MOȘ CRĂCIUN
- E totul bine acolo? - Nu-ți face griji.
Totul este perfect.
- Simte-te bine! - Nu pot, sunt agitată.
Sunt anxioasă și stresată. Anulează!
- Normal că nu! - Te implor!
Du-te odată!
Oamenii sunt nebuni.
Este... tortură!
Masochism pur.
- La ce te referi? - La întâlnirea pe nevăzute.
Aranjată de o soră răutăcioasă.
Au trecut zece ani de la ultima ta relație serioasă, Lucía.
Îmi pare rău, adevărul doare, dar...
M-am înțepat în ochi.
Lu, mi-ai spus că vrei să cunoști pe cineva
și să-ți învingi teama de...
- Vorbea alcoolul din mine. - Te rog, ieși la cină cu el.
Dacă nu-ți place, nu mai insist. Sergio e perfect pentru tine.
- Crede-mă! - Bine.
Pa!
Știi zilele alea când totul merge prost și e din ce în ce mai rău?
Așa a fost.
Am plecat târziu de acasă fiindcă nu știam ce să îmbrac,
apoi mi-a murit bateria la mașină.
Am chemat un taxi pe mobil,
dar mi-au respins cardul din cauza unei probleme cu banca.
Iar mai târziu...
- E în regulă. Calmează-te! - Eu nu prea pățesc asta.
Mi-am umplut timpul cu folos. Pe bune.
Am răspuns la e-mailuri, am trimis mesaje.
Mi-am sunat tatăl, mama, bunica.
Scuză-mă. Jur că nu sunt, de obicei, atât de nepunctuală.
Doar așa, puțin.
Dar nu atât de mult.
E în regulă. Serios.
În plus, ai ales bine.
- Ce? - Ținuta.
- Zdrențele astea? - Nu. Arăți foarte bine.
Îmi place alternativa asta vestimentară
în care lași să se vadă eticheta.
Glumești.
Nu! Încetează!
N-am nimic de ascuns.
Ce să mai zic? Sunt un dezastru.
Vreau să încerc.
- Dezastrul? Sau puloverul întors pe dos? - Vinul.
Da. Noroc! Ți-am spus că sunt un dezastru.
Noroc!
Doamne!
Îmi place.
- Vinul? - Nu. Îmi placi tu.
Ai ales și tu bine.
Restaurantul este...
incredibil.
Am trișat. Adevărul este că am reducere...
Glumeam. Ți-am spus că voi găti și așa am făcut. Pepe?
Scuză-mă.
Adu aperitivul, te rog.
Bineînțeles, chef. Cu voia dvs., doamnă.
Mulțumesc.
- Chef? - Chef.
Ce?
Da. Sunt bucătar-șef la restaurantele Indigo.
Cel mai mult lucrez la hotelul Jalisco.
- Tu cu ce te ocupi? - Sunt arhitectă.
Uimitor! Eu nici o linie dreaptă nu știu să desenez.
Suntem chit. Cuptorul meu e plin cu jucării. Bate palma!
Da.
- Deci? - Ce?
- Spune-mi. - Ce?
Despre tine.
Iubesc focul.
Mie îmi place mai mult aerul.
Eu am fost piroman de mic. Scuze!
De asta îmi place în bucătărie. Deschide gura!
Ce e delicatesa asta?
Ăsta este exact gustul focului.
Interesant.
Aerul ce gust are?
Aerul? Are gust de libertate.
Și unde poți gusta așa ceva?
La 200 de metri înălțime,
- ... pe schela unui șantier... - Nu se poate!
Ți-e frică de înălțimi?
Mi-e frică.
- Așa spun toți. - Toți?
Te referi la pretendenții tăi?
- Mii. - Milioane.
Desigur, milioane. Unde sunt?
Au fugit toți.
- De ce? - Fiindcă...
Sunt o femeie foarte ocupată.
- Și le era frică de înălțimi. - Sigur.
Aș încerca cu tine.
Aș încerca aerul, la 1.000 de metri înălțime.
De când lucrezi aici?
De mai mult timp decât voisem.
Sună a clișeu,
dar într-o zi voi avea propriul meu restaurant.
- Da. Ce te oprește? - O chestie normală. Banii.
- Da. - Dar lucrez la asta.
Da, acționarii de la Indigo
- ... îmi dau ponturi. - Da.
Îmi place.
- Da. - Îmi place că pui pasiune în ce faci.
Nu...
Să vedem...
Dulce sau sărat?
Nu așa se întreabă, fiindcă...
- Cum adică? - E vorba de echilibru.
Trișezi. Trebuie să răspunzi.
Cald sau rece?
Depinde.
- De ce anume? - Dacă există o plajă, de exemplu.
Dacă există, pe ce coastă o preferi? Caraibe sau Pacific?
Pacific. Tu?
Eu? Pacificul, mereu.
- Hai să mergem! - La plajă?
Ești mereu atât de impulsiv?
Nu.
Dar cu tine, da.
Este incredibil, dar...
Nu pot.
- Să mergi la plajă? - Nu.
Nu mă pot angaja la nimic.
Bine, perfect.
- E bine? - Da, e în regulă.
În plus, restaurantul e pe primul loc.
Și locuim în orașe diferite.
Da, relațiile la distanță nu prea merg.
Nu.
Asta nu înseamnă că nu ne putem distra, nu?
Total de acord.
Lucía?
ECHILIBRUL ESTE TOTUL. PUPICI, LU.
- Bună dimineața! - Bună!
- Salut! - Salut, cumnate!
Salut!
Salut! Bună, bebe! S-a trezit?
A dormit bine? A întrebat de mine?
A dormit groaznic.
A plâns toată noaptea.
A suferit mult. A întrebat de ce mama ei a părăsit-o
în maghernița asta, timp de 12 ore.
Arăți bine, cumnată.
- Ești toată un zâmbet. - Da?
Nu pot spune la fel despre tine, dragule.
Arăți ca un zombi care leagănă un copil invizibil.
Duci lipsă de somn?
Ne trebuie opt ore de somn neîntrerupt, dragă.
Douăzeci și patru, te rog.
- Mă duc să văd ce face. - Bine.
Cum a mers cu Sergio? Adrenalina primei întâlniri sau...
Nu!
- Vreau detalii. - Nu! Taci!
Trebuie să sărbătorim.
Nu fi rea, lasă-mă să trăiesc prin tine. Ai milă!
Asta m-a durut.
E adevărat, iubitule.
E vina ta.
Bună dimineața, animăluțul meu din junglă!
Trezirea.
Încă cinci minuțele.
Nu. E foarte târziu, Leon.
Ce ai visat?
Am visat că era Crăciunul și m-a trezit un pupic de pisicuță.
Și?
Era un cadou de la Moș Crăciun și era zăpadă peste tot.
Același vis ca întotdeauna.
- E sâmbătă! - E vineri, micuța mea Leon.
Nu mi-am făcut temele.
Păcat!
Mă doare burtica!
Ți-e foame. Ai mâncare în ghiozdan.
Trebuie să mergi la școală, Leon.
Bine, dar nu merg până nu le punem.
Știi că n-o voi face.
De ce?
Fiindcă o să mă fac de râs.
E târziu, Leonora, o să întârziem.
Cântă, mamă, cântă!
Leo...
Merg pe măgărușul meu și cânt
Măgărușul meu merge repejor
Dacă mă vezi, dacă mă vezi
Să știi că mă duc în Betleem
Să fii cuminte, da?
- Hasta la vista, baby. - Hasta la vista.
SERGIO: BUNĂ, LUCIA! CE FACI?
Da!
Alo?
Mi-am schimbat zborul.
Ești nebun!
Trebuie să-ți dau puloverul înainte să plec.
Nu vreau să-ți fie frig.
Pía, întârzii 20 minute,
dar să nu cumva s-o îmbraci în costum...
Pía! Vom întârzia,
- ... da? Nu vor fi 20... Da. - Nu!
- O jumătate de oră. - Prostii! 20 de minute.
- Măi! - Măi!
- Ce te-a apucat? - Iau alt avion.
- L-ai schimbat de patru ori. - Încă o dată.
Am serbarea de Crăciun a fiicei mele.
- Nu. - Vin cu tine.
Mă duc cu Leo.
- Mi-ar plăcea să o cunosc. - Nu.
De ce?
Fiindcă locuim în orașe diferite și nu ne putem angaja la nimic.
Dar eu știu ce vreau.
Pe tine.
- Dar eu vin la pachet. - Crezi că nu știu asta?
Am o idee.
Peste un an, dacă relația...
Relația?
Dacă relația merge bine...
Îți promit un loc VIP
la cea mai tare serbare de Crăciun
din toate școlile din Mexic.
De acord.
TOP ZECE RESTAURANTE DIN MEXIC
Vezi? E în regulă.
Poză!
- Nu pot. - Privește!
Zâmbește!
Haide!
Să facem o poză. Zâmbește!
- Te-ai hotărât, nu? - Da.
Nu. Stai puțin, mami! O să șterg aici.
De ce, Leon? Mai este o săptămână până la Crăciun.
Nu te poți răzgândi întruna.
Știu.
- Gata! - Să văd.
Așa se scrie „skateboard”?
Da.
- Nu are H? - Nu. Fără H.
Să vedem.
„Dragă Moș Crăciun, vreau de la tine următoarele.
„Unu: un skateboard, fără H.
„Doi: vreau să te cunosc, unul și adevăratul Moș Crăciun.
„Trei: vreau să văd zăpadă ca în filme. Și celălalt lucru pe care ți l-am cerut.”
„Celălalt lucru”? Ce anume?
Leon, ți-am zis că nu putem ține un câine.
Nu câinele.
- Nici pisicuță. - Nici pisicuța.
Atunci?
Ai scris o anexă.
Ce este aia anexă?
- Când adaugi ceva la o scrisoare. - Cu H?
Nu, fără H. Să vedem.
„Mama mea să rămână mereu cu mine. Eu cu ea, pentru totdeauna.”
Asta vrei?
Eu cu tine, pentru totdeauna, mami.
Promiți?
Promit.
CRĂCIUN FERICIT!
Abia așteptăm să te vedem cântând rap ca anul trecut,
îmbrăcată ca Rudolph, Leo.
Nu cântam rap și, anul ăsta, nu m-au pus să fiu Rudolph,
dar vă mulțumesc.
Ești dulce! De ce ești costumată în fantomă?
Sunt spiritul Crăciunului, doamnă. Nu este Halloween.
Este a treia cea mai importantă zi din tot anul,
după Crăciun, bineînțeles!
A doua este Ajunul Crăciunului, înainte de Crăciun.
Iar a treia este serbarea de Crăciun a școlii,
pentru care repetăm acum. Ar trebui să știți asta.
Leo, vei cânta rap și anul ăsta?
Da, rap.
Bună!
- Bună! Câte bilete? - Două.
Vine iarăși sora ta?
Da, super-mătușica.
Ce drăguț!
- Mersi. Distracție plăcută! - Mersi.
- Pa! - Pa!
Dormi acum și odihnește-ți lăbuțele, micuța mea leoaică.
Lasă-mă să te învelesc.
E frig.
Frig? Moș Crăciun ar muri de cald aici.
Nu ziceai că vrei să vezi zăpadă?
Da, dar nu-mi place noul meu pătuț.
De ce?
Uneori, lucrurile noi ne sperie, dar...
- Suntem curajoși! - Așa e!
Iar camera mea e bântuită.
- Nu e adevărat. - Ba da.
Aud zgomote care vin din pereți, așa...
Astea sunt sforăituri!
Ba nu. Sunt răgete de leu!
Spune-mi povestea.
- Care dintre ele? - Povestea mea.
- Cu mulți ani în urmă... - Câți?
Șapte, mai exact.
O pasionată de chamoy și muzică bună...
- Adică tu! - Da, eu. I-a cerut lui Moș Crăciun
să-i aducă cea mai tare fiică din câte s-au văzut,
cea mai mare iubire din lume, acum și totdeauna.
- Adică eu! - Da.
Dorința i-a plecat din inimă,
nu din minte.
Fiindcă pasionata de chamoy încă nu știa că vrea să fie mamă.
A fost distrasă, mamă?
Da, ceva de genul ăsta.
Dar, între distrageri,
într-o seară, pasionata de chamoy...
l-a privit în ochi pe Moș Crăciun
și s-a produs o minune.
M-am născut eu.
Da, nouă luni mai târziu, te-ai născut tu.
Datorită lui Moș Crăciun.
Nu. Datorită mie.
- Dar și... - E timpul să dormi.
SERGIO: AM O SURPRIZĂ. IEȘI PE BALCON!
Sergio!
Ți-am adus foc!
Ce cauți aici?
Am lăsat un chef în locul meu și m-am gândit...
la asta.
Și la asta.
- Nu. - Și mai știi la ce?
Leo doarme.
Tu ar trebui să fii la muncă. Ce cauți aici?
Am două săptămâni libere. Surpriză!
Crăciun fericit, iubire!
Dar nu aici.
Lu, mi-ai cerut un an. Ți l-am dat.
Nu vreau să mă mai ascund.
Nu exagera. N-a fost nevoie să te ascunzi.
Mami, un hoț!
Nu! Eu...
El este...
- Sunt... - E prietenul meu.
Dar tu nu ai prieteni, mami.
Da. Așa e.
Este...
iubitul meu.
Ce?
Nu! Scumpo...
Iubire! Leo, totul e bine.
Iubirea mea!
Scumpa mea, n-ai văzut cine e iubitul meu?
Este...
Uită-te la el! E Moș Crăciun!
Ce?
Da...
E prea urât ca să fie Moș Crăciun.
Fiindcă e deghizat.
- De asta arăți așa plictisitor? - Da.
Da, sunt deghizat.
E un costum pe care-l port când plec de la Polul Nord.
Mă deghizez într-un bărbat urât, plictisitor
și nasol.
Spune-i adevărul.
Că iubitul tău e un om
care s-a născut departe de Polul Nord.
Moș Crăciun nu s-a născut la Polul Nord, ci în Turcia.
Leo va înțelege.
- Pot să gust? - Sigur.
Pepe, tocmai am gustat niște caviar mexican delicios.
Și nici măcar nu e sezonul.
O să-ți aduc și ție la restaurant.
- Nu ești în vacanță? - Ba da.
- Dar, știi tu, munca... - Da, e viața ta.
- Viața mea. - Da. De asta ne merge bine.
Fiindcă nu amestecăm lumile.
Regulile pot fi schimbate. Da!
Știi ce mă sperie mai mult decât o inimă zdrobită?
- Ce? - Două inimi zdrobite.
Și nu vreau s-o amestec și pe Leo.
Bucurați-vă
Domnul a venit
Pământul își primește Regele
De ce ți s-a părut o idee bună să-i spui lui Leo
că iubitul tău e Moș Crăciun?
Nu știu. N-am știut ce să fac. Așa mi-a venit.
Lucía, poți avea câți iubiți vrei,
dar n-o minți.
Îi ajunge să știe că s-a născut printr-o minune de Crăciun.
Știu. N-a fost ușor să fiu mamă singură.
Exact. Ea trebuie să înțeleagă
că nu ești satelitul de pe orbita ei.
Unde e celălalt?
Care dintre ei?
Nico, Emilio...
Acolo!
Al doilea apel.
Gata, copii? Imediat se aude al treilea gong.
Abia aștept, fiindcă i-am invitat pe tata,
mama, unchiul și verișoara mea. Dar tu?
Mama, tata și frățiorul care e în burtică la mama.
Și tu, fantomă? Pe cine-ai invitat la serbare?
Pe mama și mătușa.
De ce tatăl tău nu vine niciodată?
Unele familii sunt altfel.
De exemplu, eu am două mame.
- Leo, ai și tu două mame? - Nu.
Doi tați?
Nu.
Atunci?
O am pe mama și pe...
Iubitul mamei mele.
Care e Moș Crăciun! Moș Crăciun!
Cine ți-a spus asta?
- Mișto! - Da, sigur! Moș Crăciun.
Suntem bine, da?
Foarte bine.
Mami!
M-au făcut mincinoasă!
Hai, iubire!
Suflă-ți nasul! Tare!
Mi-au zis că nu ești iubita lui Moș Crăciun
și că Moș Crăciun nu există.
Este adevărat, mami?
Sunt foarte tristă.
Sunt distrusă.
Ce să fac ca să te simți mai bine?
- Du-mă la Polul Nord. - Ce?
Mă voi simți mai bine
dacă voi merge în vacanță cu Moș Crăciun la Polul Nord.
Așa, vor vedea că nu sunt mincinoasă
și voi avea iarăși prieteni.
Vreau.
Da?
- Vrei s-o cunosc pe Leo? - Da.
- Dar cu niște condiții. - Nicio problemă!
Trebuie să fii Moș Crăciun.
Nu. Glumești.
Și să mergem în vacanță.
- Da. La Polul Nord, evident. - Exact.
Ce?
Nu la Polul Nord cel adevărat.
Mergem la unul fals?
Nu-i spunem lui Leo că nu este Polul Nord,
nu-i spunem că e...
hotelul tău.
- Nici vorbă! - De ce?
Nu mergem la hotelul meu.
De ce? În pozele pe care mi le-ai arătat arată perfect.
Chiar arată ca Polul Nord.
De parcă a vomat cineva pe el spiritul Crăciunului.
De asta îmi iau liber de Crăciun.
Lucía, serios acum...
- Nu crezi că exagerezi? - Nu.
- Lu. - Poate un pic.
Știu că e o nebunie, dar ar fi o primă ocazie
să vă cunoașteți mai bine.
Nu crezi?
Hai să încercăm și să vedem ce iese.
Ce zici?
- Nu. - Te rog!
Nu.
- Te rog! - Bine!
Ești cel mai bun.
Nu. Sunt doar foarte îndrăgostit.
- Costum complet? - Nu, altfel.
Cum?
Facem sacul din asta...
Hai să facem așa...
Să vedem. Măsoară până aici, sus. Are umerii lați.
TREBUIE S-O IEI PE LEO
Trebuie să plec.
- Dacă te tot miști... - Nu...
... barbă și păr, alb peste tot.
A venit!
Moș Crăciun, ea este Leo,
cea mai tare și mai șmecheră fetiță,
singura și cea mai mare iubire a mea, acum și pentru totdeauna.
Leo, ți-l prezint oficial
pe super-faimosul
Moș Crăciun, cunoscut și sub numele de Papá Noel.
Auzi, dar...
Unde sunt?
Cine, scumpo?
Donner, Blitzen, Vixen, Cupid, Comet, Dasher, Dancer, Prancer și Rudolph?
Renii tăi!
Au fugit!
Da!
- Ne-am certat. - Da.
Și...
- Și... - Și?
Și s-au supărat.
Și Rudolph?
Rudolph a fost cel mai furios.
I s-a înroșit nasul. Și a demisionat.
- Ce înseamnă? - A plecat.
- Pentru totdeauna? - Da.
Nu! Stai puțin!
Ființele fermecate nu pleacă pentru totdeauna.
Scumpo, nu pleacă.
- Nu. - Nu, scumpo!
- Încă mai ai timp să pleci. - Bine.
Sunt gata.
Bun-venit în viața lui Leo! Mulțumesc.
Mami, pune cântecul de „speriat”.
- Care-i ăla? - Vei vedea.
M-ai făcut să ajung pe lună
Sunt uimită, să știi
Calc apăsat
Tu mă împlinești Ești jumătatea mea mai bună
Deja te iubesc Și nu ne-am spus o vorbă
Dacă nu visez Tu ești jumătatea mea
Oprește! Piñate!
SĂRBĂTORI FERICITE!
Închide ochii, Leon!
Intrăm pe poarta de la Polul Nord.
Acum!
Nu arată ca Polul Nord.
Unde e zăpada?
Încălzirea globală.
- Dar tu poți face zăpadă, nu? - Da.
Uite, Leo! Cabana lui Moș Crăciun.
Servesc doar supă acolo.
Dar e cabana ta, Moș Crăciun.
Da. Cea mai proastă supă.
Nu contează. Să văd dacă găsim loc.
Mă întorc imediat.
Bună! Aveți o masă liberă?
- Bine-ați venit la Cabană! - Mersi.
O singură persoană?
Nu, trei persoane.
Și mai vreau să-mi faci o mare favoare.
I-am spus fetiței mele
că iubitul meu e Moș Crăciun și că suntem la Polul Nord.
Voiam să te rog,
atunci când vor intra,
să-l saluți de parcă ar fi Moș Crăciun.
- Pe iubitul tău? - Te rog.
E micuță și e atât de încântată!
Prefăcătoria încalcă politica firmei.
Bine.
Cât vrei, obraznico?
Leo, îți place școala?
Nimănui nu-i place școala.
Credeam că Moș Crăciun cunoaște copiii.
- Ești bine? - De ce nu răspunzi?
Moș Crăciun are puteri telepatice.
Bunica mi-a spus că așa îi ascultă Moș Crăciun pe copii,
cu mintea.
Treaba e...
- Treaba e... - Ce?
Nu-i așa ușor cum crezi.
Vă mulțumim pentru vizita la cabana noastră, Moș Crăciun.
Nu ești chef la Indigo?
De când ați deschis, am avut tot mai puțini clienți.
E Moș Crăciun!
Scuze?
Îmi cer scuze,
dar primesc scrisori de la copii din toată lumea.
Trebuie să le citesc. O clipă.
Nu, alea au prea mult zahăr. Mersi.
Le-am comandat pentru ea.
Mersi.
Sunt cu lapte de vacă, nu?
Nu aveți lapte de migdale făcut în casă?
Nu? Mulțumesc.
- Nu. - Pentru mine.
Bine.
Moș Crăciun are intoleranță la lactoză.
Așa. Unde rămăseserăm?
Vreau să fie plin de luminițe.
Luminițe care clipesc,
ca de Crăciun.
Se rezolvă, dnă primar.
Moșul a mâncat mult, nu?
Vii să vorbim puțin, te rog?
Vino puțin!
Poți să nu mai fii ironic și să te străduiești puțin mai mult?
- Te implor. - Scuze.
Străduiește-te, te rog!
Bine.
Se va simți bine.
Leo!
Fetițo, dă-te jos!
Leo, oprește-te!
Orașul va arăta minunat!
Ascultă...
- Ți-am luat deja cadou. - Nu trebuia.
Ai grijă!
Lucía!
Leo!
Nu...
Vopsiți ușa asta.
- Ce culoare? - Nu știu.
Uită-te pe unde mergi, copilă!
- Carlitos! - Sunteți bine?
Micuțo, ești bine?
Scumpo!
- Doamnă... - Îmi pare rău.
- Ești bine? - Leo.
Chef.
Dnă primar, scuzele mele.
Nu-ți face griji. N-a fost nimic.
Ești mereu amabil și foarte chipeș.
- Să nu mai faci asta. - Da...
- Fetița e bine? - Da. Mergem?
- Da, e bine. - Da.
- Mulțumesc. - Pe curând.
Să mergem!
Te ajut?
Nu, mersi. Am tehnica mea.
Vino, scumpo.
Închid eu ușa.
Mami!
Nu dormeai, Leon?
Am ceva foarte important să-ți spun.
Ce s-a întâmplat, Leon?
Nu vreau să te superi, dar trebuie să plecăm.
- De ce? - Fiindcă, sincer,
cred că tipul ăla nu e Moș Crăciun,
iar locul ăsta nu e Polul Nord.
Nu-i nevoie să te simți prost, mami, tipul ăla ne-a păcălit pe amândouă.
Dar am un plan.
Pentru orice eventualitate, cred că n-ar mai trebui să-l săruți,
nici pe el, nici pe alți bărbați.
Ar fi cel mai bine dacă ai dormi cu mine, mereu, în fiecare noapte.
- Ascultă, Leon... - Mami!
Cred că tipul ăsta e Grinch.
Cred că încearcă să ne despartă și să ne strice Crăciunul pe veci!
Aș vrea ca Leo să fie cea mai fericită fetiță din lume.
Dar nu știu cum să fac. N-am nicio idee.
Am eu una.
Spune-i adevărul.
Nu.
- Până la urmă, tot va afla. - E prea devreme.
Lu, ideea asta a fost proastă de la bun început.
Nu te-ai străduit deloc. Evident că nu putea ieși bine.
Nu-ți face griji, îi spun mâine adevărul.
ÎNCHIS INDIGO
Tavo, o bere neagră, te rog.
Imediat. O bere neagră pentru... Serg?
Arăți ciudat. Ai ceva...
Arăți îmbătrânit, prietene.
Noroc!
O zi proastă?
O săptămână proastă?
O lună proastă?
Un an prost?
Nu.
Cred că a fost cel mai bun an al vieții mele.
Și atunci?
Știam eu, bunule Serg! Ești îndrăgostit.
Ce frumos, Serg!
În sfârșit! Aveai atâta succes la femei,
dar n-ai acceptat niciuna.
Unde?
Cum adică, unde? În inima ta.
Să vedem.
Lucrăm împreună de ani buni. Te cunosc.
Știu că ți-e greu.
Femeia asta trebuie să fie specială.
Așa e.
Dar nu știu ce s-a întâmplat.
Cum adică, nu știi? Spune-mi!
Berea o plătesc eu.
Vreau s-o impresionez pe Leo, fiica ei,
- ... prefăcându-mă că sunt Moș Crăciun. - De aceea... Desigur.
Știu, nu spune nimic. Totuși...
Nu prea m-am străduit. N-am dat tot ce-am putut.
Nici măcar visul de a vedea zăpadă nu i l-am împlinit.
- I-am distrus inimioara. - Ba nu.
- Ba da. - Știi ce?
Lasă berea. Îți aduc un mezcal.
Bine.
Cred că Lucía avea dreptate.
Relația noastră mergea bine,
în ritmul nostru, la distanță.
Dar am forțat.
Am forțat și am vrut să trec la următorul nivel,
dar am stricat totul.
Nu știu cum să mă port cu Leo. Când sunt cu ea, mi-e frică,
fiindcă știu că ea este sufletul Lucíei.
Nu știu cum stăm.
Cum să nu știi?
Serg, în sufletul nostru, știm. Noroc!
N-am mai simțit așa ceva.
Cum adică?
- Asta. - Spune!
- Spune-i pe nume! Iubire adevărată. - Aia, da.
- Iubire adevărată. - N-am mai simțit iubire adevărată.
Așa.
Vreau să facem totul împreună.
A fi cu Lucía este ca...
umami.
Umami este unul din cele cinci gusturi pe care le poate sesiza limba.
Ca gustul sărat?
Dulce, amar.
Umami a fost descoperit mai târziu.
Esența deliciului.
Asta ai spus-o tu?
Japonezii.
Are capacitatea de a stârni fiecare papilă gustativă.
Durează mult
și, chiar dacă e greu de descris, cel mai simplu este să spui
că este delicios.
Pentru asta sunt în stare de orice.
- Pentru mami. - Pentru Lucía.
Da, pentru mami.
Pentru ea, da.
Pentru Lucía.
Aș face orice să fiu cu ea.
Orice? Și ce-ai de gând?
Să transformi tot orașul în Polul Nord...
Vrei ceva?
Băieți!
Cine vrea să-l ajute pe cheful nostru preferat
să repare o inimioară zdrobită cu ajutorul unui strop de magie?
Cine bate la ora asta târzie?
Dnă primar.
Avem nevoie de ajutor.
Toți?
Bună dimineață, puișor de leu!
E timpul să te trezești.
S-a făcut deja dimineață, mami?
Da. Uite! A ieșit soarele.
Trebuie să vorbim.
Despre Moș Crăciun.
Zurgălăi, zurgălăi, veseli zurgălăi.
Mami!
Ce e, scumpo?
Moș Crăciun și spiridușii lui!
Asta voiai să-mi spui, mami?
Da.
Spune „Ho-ho-ho”!
Leo! Ai trecut testul!
Polul Nord e apărat de puteri magice.
Aici sunt comorile Crăciunului.
De aceea nu putem să-i lăsăm pe toți să intre.
Sau să le arătăm adevăratul Pol Nord.
Mai ales că până la Crăciun mai sunt cinci zile.
Nu.
Dar Moșul avea dreptate în tot ce ne-a spus despre tine.
Ce le-ai spus despre mine?
Adevărul, Leo.
Le-am spus că ești fermecătoare.
- Da? - Clar.
Fără nicio îndoială.
La fel de fermecătoare ca mama ta.
Ce avem aici?
- Da. - Ce să fie?
VOUCHER PENTRU O ZI LA SPA
- Nu! - Te răsfățăm.
Mulțumesc!
Pentru mine nu e nicio surpriză?
Ba da!
Cine vrea să vadă adevăratul Pol Nord?
- Nu se poate! - Ce se aude?
Scumpo!
Rudolph!
Aici i se spune Rodolfo.
N-ai zis că a demisionat?
Ființele fermecate se întorc mereu.
Vreau să văd adevăratul Pol Nord!
Leo! Îți trimit un mesaj telepatic. Ești pe recepție?
Da.
L-am primit!
Aș putea să știu ce-a zis Moșul?
A zis să închidem ochii pentru a intra în Polul Nord.
- Exact! Sunteți pregătite, fetelor? - Da.
BUN-VENIT LA POLUL NORD
Moșul! A venit Moșul!
Moșul! Priviți!
Am ajuns!
Cum ai făcut toate astea?
Cu magie. Și cu ajutorul multor oameni.
Sigur, lucrăm! Să facem o poză!
- Vrei ca Moșul să ne arate Polul Nord? - Da.
POLUL NORD
- Cu mine cum rămâne? - Mamă!
Invită-mă la Polul Nord! Haide!
Vreau să merg.
Moșule! Să mergem!
Asta, de exemplu... Pentru cine e?
- Acoperiș colorat, ca cizmele lui Leo. - Încă n-am terminat.
Bine.
Ești sigur că vrei s-o faci?
Lasă-l, mami! Moșul adoră să zboare.
Îi place la înălțime.
- Nu cred. - Ba da.
Zboară cu sania, coboară pe hornuri,
îi place aerul la fel ca ție, mami, nu?
Da.
Ești sigur?
E timpul să gust aerul.
Așa e. Să ațâțăm focul! Unu, doi și...
Bravo!
Polul Nord este uimitor!
Stai să vezi partea cea mai bună.
Mai avem?
Bună! Vă așteptam.
Unde suntem?
La faimoasa casă cu fursecuri.
Ai vrut și tu unul în balcon, nu?
Ți-ai amintit!
Cum să uit? A fost un cadou grozav.
Dar prăjiturile nu țin mult în Ciudad de Mexico.
- Ți-ai amintit! - Totul.
- Mergem? - Haide!
Haide, scumpo!
Ăsta e un fursec?
- Nu. - Nu!
Scumpo, nu! Nu poți mânca. Nu-l atinge.
E ca la un sit arheologic cu reguli.
Exact. Fursecurile astea au peste o mie de ani.
E ca un patrimoniu.
- Putem intra? - Sigur.
- Mergem? - Haide!
E cel mai uimitor lucru pe care l-am văzut vreodată, mami.
Uite!
Aici, Leo, chiar aici,
am făcut poze cu copii din toată lumea.
Nu știu dacă ți-am spus, dar sunt fanul tău numărul unu.
Pe bune. Știu că toții copiii spun asta, dar eu chiar sunt.
Cred că ești cel mai bun. Îți mulțumesc că ești minunat.
Ce ți se pare minunat? Faptul că duc cadouri copiilor?
Da, asta-i foarte tare.
Dar am vrut să te cunosc din alt motiv.
Cel mai uimitor lucru pe care l-ai făcut a fost să mă aduci pe lume
datorită minunii de Crăciun a mamei mele.
Mulțumește-i că m-a făcut să vin pe lume.
Hai, mami! Nu uita, trebuie să-i fim recunoscătoare.
Bine. Mulțumesc, Moșule.
Pentru ce?
Pentru...
că mi-ai împlinit visul.
Mama mi-a zis că m-am născut datorită ție.
Nu am spus exact așa.
Ba da. Sunt o minune de Crăciun.
Nu mi-a trebuit tată, fiindcă te-am avut pe tine, Moșule.
E timpul pentru un mic masaj, nu?
- Hai la spa! - Nu.
- Ba da. - Nu.
Eu mă duc. Pa!
De ce nu ai copii?
Din mai multe motive.
Nu știu. Nu credeam că e posibil.
De ce?
Din cauza meseriei mele.
Meseria mea îmi ia mult timp.
Îmi place ce fac și cam atât.
Altceva?
Când eram mic...
n-aveam o familie normală.
Știi? Adică, una obișnuită.
Un tată, o mamă și ce-o mai fi.
Nici eu, dar asta nu e nici mai bine, nici mai rău.
E ceea ce primește fiecare.
Ai spus „multe motive”. Astea au fost doar două.
Da.
Îți spun un secret și voi fi foarte sincer.
M-am îndrăgostit cu adevărat doar când am cunoscut-o pe mama ta.
Și acum crezi la fel?
Despre a avea copii.
Nu e nici măcar un copil tare de care să-ți placă?
Vino aici!
Micuța mea Leo.
Ai făcut ceva...
- ... uimitor. - Da.
A fost minunat că ne-au ajutat atât de mult.
Da.
Auzi...
Îmi zici tu
sau continuăm să facem pe neștiutorii?
Nu, îți zic.
Îmi amintesc de parcă ar fi fost ieri.
Leo era micuță,
avea vreo trei ani și eram la o masă de Crăciun.
Se tot uita la o fetiță care venise cu tatăl ei.
A venit la mine, mi-a luat obrajii în palme
și m-a întrebat cine este tatăl ei.
I-ai spus că Moșul e tatăl ei?
- Normal că nu. - Nu glumeam.
Nici vorbă! Cum îți poți închipui așa ceva?
I-am spus
că nu toate familiile din univers au o mamă și un tată.
I-am spus că, în cazul nostru, eram doar ea și eu,
iar asta ne face unice, speciale.
Nu puteam să-i spun că nu-mi amintesc nici măcar cum îl cheamă pe tată.
Așa că n-am știut ce să fac
și i-am spus că este cel mai frumos cadou pe care mi l-a dat universul.
Apoi m-a întrebat
dacă am primit-o de la Moșul
și mi-a fost mai ușor să-i zic că da.
I-am zis că ea a fost minunea de Crăciun. Că mi s-a îndeplinit cea mai mare dorință.
Mama tocmai murise și eram amândouă triste.
În fiecare seară, înainte de culcare, mă punea să-i promit...
că n-o voi părăsi niciodată.
Și că vom fi mereu doar ea și eu...
înaintea lumii și împotriva acesteia.
Lu, eu...
Habar n-am cum este să fii mamă.
Și îmi imaginez că ți-a fost foarte greu să faci asta singură.
Dar sunt sigur de un lucru.
Tot ceea ce faci pentru Leo
este dovada iubirii necondiționate pe care o simți pentru ea.
Da.
Și faci o treabă fantastică.
Serios?
Va crește știind că vei fi lângă ea,
indiferent de situație,
mereu de partea ei.
Ăsta pare un carton, nu un...
Vreau să fac așa. Ar fi fost grozav.
Vezi? Ador chestia asta.
Nu e adevărat.
- Făină ca zăpada! - Făină!
- Făina e importantă. - Adaugă făină!
- Cum adăugăm făina? - Ca zăpada!
MESAJE DE LA MUNCĂ
- Ia și tu! - Da, pentru mine.
Faceți buñuelos?
Nu, iubito. Ține-te bine, fiindcă n-o să-ți vină să crezi.
Facem o brioșă cu matcha. Nu prea știu franceză.
Azi doar ne distrăm
și facem nebunii în familie.
Ești pregătită de noi aventuri de Crăciun?
Ce-ar fi să facem lucruri amuzante care nu sunt despre Crăciun?
E rândul tău, Leon.
Pe asta am vrut-o!
E rândul tău.
Pas.
Regula asta nu există.
- Trebuie să iau de jos? - Da.
Din nou?
Ești sigur că nu faci puncte cu toate alea?
Ba da, doar că...
Am o strategie.
Practic.
Ce? Ai mulți jokeri.
Cum de nu faci puncte?
Moșul nu știe să joace remi?
Sincer, nu.
Nu-mi vine să cred! Vrei să jucăm altceva?
Nu știu. Mimă? Ghici cine?
Țara bomboanelor!
Uno, cărți?
Nu știu niciun joc din ce-ați zis.
- N-am jucat jocuri niciodată. - De necrezut!
Sunt singur la părinți. N-am verișori.
Bunicii mei niciodată...
E prima dată când trăiesc așa ceva.
Când simt că fac parte dintr-o familie.
- Moșule, te învăț eu. - Da!
Care sunt jokerii?
Ăștia!
Desigur!
Știi, multă lume crede că secretul stă în moliciune,
dar nu-i așa.
Cele mai importante lucruri sunt temperatura
- Și timpul. - Timpul.
- Sunt făcute? - Încă nu.
Te-am avertizat că singura mea rețetă dezastruoasă
are o tehnică anume.
- Nici acum? - Nu.
Încă nu.
Mai e puțin. Gata?
Acum, cu grijă ca să nu ne ardem,
le punem în centrul lipiei.
N-o atinge!
- Așa. Acum scoatem bățul. - Uite-l!
Scoatem bățul.
Și rulăm lipia.
Bine!
Acum vine partea cea mai bună. Știi care?
- Care? - Mâncatul.
E cea mai bună mâncare dezgustătoare.
Unde ai învățat să faci bezele la lipie?
În viața mea anterioară.
Înainte de a fi Moș Crăciun?
Ceva de genul ăsta.
Îmi povestești?
Nu-i nimic dacă povestea nu este despre Polul Nord.
Sau magie. Sau viața de Moș.
Prima lăbuță.
Acum, cealaltă lăbuță.
Ți-e greu, mami?
Ce anume, scumpo?
Să fie Moșul iubitul tău.
Câtă vreme n-ai știut, da, mi-a fost greu.
Ți-a fost frică să-mi spui?
De ce?
Fiindcă am fost mereu doar noi două.
- Împotriva lumii! - Da!
În cazul lui, cred că putem face o echipă în trei.
Vorbești serios?
Ești sigură?
Crezi că Moșul ar renunța la Polul Nord ca să vină să stea cu noi?
Nu știu.
- Îl putem întreba. - Ți-ar plăcea?
Ți-ar plăcea...
fiindcă e Moșul?
Nu.
Atunci?
Fiindcă râzi mai mult când ești cu el.
- Mami, semăn cu Moșul? - Da.
Se numește genetică fermecată.
Mergem?
Nu! Vin și eu imediat, Leo.
- Te ajut eu. - Apasă aici.
Ce e? Ce faci?
Da, suntem în vacanță și semnalul e destul de slab.
Da, mi-a spus Alejandro ceva.
Da.
Ce este?
Nu! Mi-ar plăcea. Sigur.
Trimit totul azi. Vorbim luni, când ne vedem.
Bine. Excelent.
Ce am câștigat?
- Restaurantul meu! - Ce?
- Da! - Nu se poate!
Felicitări!
Am terminat-o cu locul ăsta.
Acționarii vor să deschidă un restaurant cu mine.
- Felicitări! O meriți! - Mersi.
Da.
- Trebuie să plec acum. - Unde?
- În oraș. Să mă întâlnesc cu acționarii. - Acolo vor să deschidă?
Nu știu, n-am întrebat. Le place la Ensenada,
dar e același lucru, nu?
Dacă plec acum, ajung până în zori, înainte să se deschidă piața...
Nu e problemă, nu? Voi puteți veni mâine.
Așa facem. Ne vedem în oraș.
Ți-ai găsit să dispari tocmai când am o problemă.
Știu că treaba cu familia nu va funcționa. Sună-mă urgent!
Urăsc Crăciunul.
Și eu.
Nu ești tu...
Am două servicii.
Bem un punci?
De care?
Cu alcool.
Întrebarea va părea naivă,
dar relațiile umane nu sunt punctul meu forte.
Care-i problema, dacă ei doi se înțeleg bine?
Problema e că...
n-ar fi bine ca Leo să se atașeze de o persoană
care poate dispărea într-o clipă...
din viața noastră.
Bun-venit!
O să aprindă luminițele de pe brad.
Da. Și n-aș fi vrut să lipsesc pentru nimic în lume.
Mami unde e?
Lucía. Îmi place de tine.
- Dar îți cam lipsește optimismul. - Ba nu.
Speră să fie bine și așteaptă-te la rău.
Ce?
Vrei să adaugi ceva? Sau doar trăncănești?
E bine să fii pregătit,
dar cred că secretul este să te bucuri de viață.
Orășenii mei!
Am onoarea să-i cer lui Papá Noel,
cunoscut în toată lumea cu numele de...
Moș Crăciun!
- Te iubesc, Moșule! - Și eu!
Îi cer să ne facă favoarea
de a aprinde luminițele de pe brad,
care, dacă e să fim sinceri,
e cel mai tare brad pe care l-am avut vreodată.
Și totul vi se datorează vouă.
Moșule!
Moșul!
Apasă tu, micuța mea Leon.
Luminează Crăciunul!
Zece, nouă, opt, șapte, șase,
cinci, patru, trei, doi, unu!
N-am asigurare!
Îmi pare rău!
Mulțumesc.
Nu ai plecat.
Ce-ar fi Crăciunul fără Moș?
Dar mâine trebuie să plec.
Trebuie s-o protejez pe Leo.
De cine?
De tine.
- O poți răni foarte tare. - Eu?
Sau tu?
Nu știi cât e de greu să fii mamă singură.
Și ce înseamnă să fii o familie.
- Sunt și greșeli, desigur. - Știu.
- Iar Leo va fi mereu prioritatea mea. - Știu.
Am fost egoistă când te-am lăsat să te apropii de ea,
iar acum Leo suportă consecințele...
Să-ți cauți propria fericire
nu înseamnă egoism. Dacă îți e bine ție, îi este bine și ei.
Trebuie să te ocupi și de tine.
Așa cum faci tu?
Te gândești numai la tine.
Pentru Leo, Crăciunul este cea mai importantă zi a anului,
iar tu i l-ai stricat când ai plecat.
Lucía, nu e vina mea că ai lăsat-o să creadă că este minunea de Crăciun,
un cadou de la Moș.
Ai dreptate.
Am făcut multe greșeli,
dar nu vreau s-o mai mint.
Leon?
- Mă lași și pe mine în cort? - Nu!
Mă lași să-ți explic?
Nu sunt o minune de Crăciun,
ci tatăl meu nu m-a vrut.
N-am vrut să te simți rănită.
Dimpotrivă.
Te iubesc mai mult decât orice pe lume.
Leon.
Ce pot face ca să te simți mai bine?
Să mergem acasă!
Bine.
Nu-mi vine să cred că plecați așa.
Lui Leo îi va trece imediat.
Imediat?
Da. Și noi trebuie să vorbim.
Înțelege că și-a pierdut cel mai frumos vis
și încrederea în mama ei.
Lu, cred că exagerezi.
Acum simți că nu există nicio rezolvare...
Habar n-ai ce simt eu!
Fiindcă Leo nu este fiica ta.
Știam eu că a fost greșeală!
- Iartă-mă că te-am băgat în asta. - O greșeală?
Explică-mi, fiindcă acum...
Care a fost greșeala? Minciunile spuse fiicei tale?
Sau relația noastră?
Iartă-mă.
Te rog, iartă-mă, Sergio, dar așa e mai bine pentru toți.
Te rog, Lu, nu ne face nouă așa ceva.
- „Nouă”? - Nouă.
Ai șansa vieții tale, locul de muncă visat,
îți poți deschide propriul restaurant oriunde vrei tu.
Sigur. Acum înțeleg.
Problema nu e că Leo nu mai crede în magie.
Ci că tu n-ai crezut niciodată.
O clipă!
O secundă!
Știai că fiecare fulg de zăpadă este unic?
Nu sunt doi la fel.
Sunt toți speciali, ca tine.
Știu că te-am dezamăgit, dar...
Voiam să-ți mulțumesc
că m-ai lăsat să te cunosc.
Știi ce?
Tu...
ești adevărata magie.
Urcă, scumpo!
Vrei să mănânci ceva?
Nu ți-e sete?
Vrei să fii singură, Leon?
Când vei înceta cu tăcerea asta?
Mințitul e ceva rău.
Dar și mai rău este să-mi promiți ceva
când te temi de adevăr.
Am făcut totul pentru tine.
Zici mereu că trebuie să știm ce simțim și s-o spunem.
De ce mă înveți lucruri pe care tu nu le faci?
Ai dreptate.
Mă ierți?
Nu știu cum ai crescut atât de repede.
Dragostea mea! Arăți minunat.
Tu nu prea.
Ai plâns.
E de la alergiile mele.
La Polul Nord n-ai avut alergii.
N-am avut.
Dar mă machiez și voi arăta bine.
Mă bucur că ați venit! Intrați!
Nu l-ați văzut pe...
celălalt?
Lu!
- Ce e? - Nu l-ai văzut pe celălalt?
Uite-l!
Emilio!
El este Nicolás!
Fiica ta e mai obsedată decât tine.
- Lu! Nicio veste? - Poftim?
Nu-ți amintești de Chepina?
Nu.
Cum de nu-ți amintești de ea?
E mamă singură, ca tine.
Merge la un grup de sprijin. Tu nu mergi?
Nu prea îmi plac grupurile alea.
Îi spun să-ți trimită datele pe Facebook chiar acum.
Care e numele tău de utilizator?
Spune că e de la alergii, dar plânge întruna.
De ce crezi că are alergii?
Da.
Lucía Ruiz Pliego.
Da, se scrie cum se aude.
Luci, Chepina zice că nu te găsește pe Facebook.
Spune-i să nu-și facă griji, mătușă, că o găsesc eu.
Chepina Rosas.
Rosas e numele de familie. Nu uita!
Du-te!
Am venit să-l văd pe Moșul.
Ce v-am spus de bucătărie? N-avem voie în bucătărie.
N-ai văzut-o pe Leo?
- Nu. - Nici pe Pía?
- Pe chef. - Sergio Sánchez.
Restaurantul Indigo este conceput doar pentru adulți.
Nu vreau să mănânc. Îi puteți da asta lui Sergio?
Vă rog! Este Crăciunul.
Bine.
Nu!
Faci exact aceeași mutră pe care o face soră-ta când știe...
Că minți.
Chiar nu știu.
Spune-mi unde sunt sora și fiica mea,
altfel ai o mare problemă cu mine.
Bine.
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Scuze de întrerupere.
Sergio.
Ce cauți aici?
Cândva, mi-ai spus
că două inimi zdrobite te sperie mai mult decât una.
Iar eu ți-am spus că mi-e frică de înălțime.
Când ne-am început relația,
n-am prea înțeles ce voiai să spui.
Dar apoi am cunoscut pe cineva...
Cineva special
care m-a făcut să-mi dau seama
că pe mine mă sperie cel mai mult
trei inimi zdrobite.
„Dragă Moș Crăciun, nu știu dacă mai primești scrisori de Crăciun
„sau dacă pe asta o vei considera o anexă la cea de mai devreme.
„Mama m-a învățat că acest cuvânt n-are litera H.
„După ce te-am cunoscut, mi-am schimbat dorințele.
„Nu mai vreau skateboard. Adică vreau,
„dar pot să aștept până la Crăciunul viitor.
„Până atunci, aș vrea să-ți cer ceva.
„Vreau s-o văd pe mama fericită.
„Tot ce-mi doresc de Crăciun,
„dacă tu și mama veți vrea la fel,
„este să fim o familie.”
Nu trebuie să te decizi pe loc.
Nu te pripi, eu...
Voi fi prin preajmă.
Sergio, stai!
Mătușile mele au adus merengón de la Veracruz,
de care mi-ai spus că n-ai gustat.
Nu știu, dar poate ai dori să rămâi și să guști din el...
Și poate ai dori să rămâi
cu mine pentru tot restul vieții?
Fiindcă mă faci foarte fericită.
Și cel mai frumos cadou de la mine pentru fiica mea
este o mamă fericită.
Și la asta te pricepi foarte bine.
Iartă-mă pentru tot.
Mulțumesc că ne-ai dat încă o șansă.
Nu trebuie să mă mai gândesc.
Ce zici?
Înțeleg că nu există foc fără aer, nu?
Mami, ninge?
E cel mai tare Crăciun din câte-au fost vreodată!
Mulțumesc, Moșule!
Nu! El este Sergio, iubitul meu.
Încântat de cunoștință, Leo.
Bună, Sergio!
Scumpa mea!
Chepina, las-o baltă! N-o adăuga în grup.
Subtitrarea: Dan Butuza
Redactor Robert Ciubotaru