Downloaded from YTS.MX
Følgende film indeholder beskrivelser af seksuelle overfald mod børn,
Official YIFY movies site: YTS.MX
hvilket kan påvirke visse seere.
De amerikanske drengespejderes værdier
var at give unge mænd en mening med livet.
Det skulle vejlede dem.
Jeg troede, det var godt at være spejder. Det gjorde jeg.
Det var Norman Rockwell. Det var kerneværdierne.
På Memorial Day
holdt spejdertropperne det amerikanske flag.
Det var Amerika og patriotisme.
Det betød noget at være spejder.
Det blev den største ungdomsklub i Amerika,
måske den mest kendte i hele verden.
Spejderloven befaler dig at være troværdig, loyal, hjælpsom,
venlig, høflig, flink, lydig,
glad, sparsom, modig, ren og ærbødig.
At slå telte op, lave bål,
lave mad på bål og sidde og fortælle historier.
At lære at klare sig selv,
lære at lave mad, at slå lejr,
lære at identificere planter, især giftsumak.
Man tager på sommerlejr og lærer at skyde med gevær,
skyde med bue og pil, lave en rebbro,
og du lærer førstehjælp.
I min optik repræsenterer spejdere det bedste ved Amerika.
Men spejderne havde en beskidt lille hemmelighed.
Det var bare et dække
for at skjule en virkelig farlig organisation.
I dag har de amerikanske drengespejdere, en af landets største organisationer,
søgt konkursbeskyttelse.
Spejderne rammes af flere søgsmål fra mænd, der hævder, de blev misbrugt,
nogle for flere årtier siden, af spejderledere og andre.
Mere end 82.000 ofre over flere generationer.
Folk skal forstå, hvad der skete.
Sandhedens time for de amerikanske drengespejdere.
En amerikansk institution i uro.
De amerikanske drengespejdere går konkurs.
Det er den største sag om seksuelt misbrug af børn nogensinde
forbundet til én organisation.
Større end alle andre ungdomsorganisationer,
større end den katolske kirke, større end Babtistkirken.
De vil vide, hvad der skete. At sandheden kommer frem.
Og de vil vide, hvem der vidste hvad,
hvornår de vidste det, og hvordan det skete.
De vil ikke se ondskaben i øjnene.
Drengespejderne er inficeret.
Det er noget, jeg har holdt for mig selv. Noget, jeg aldrig har fortalt.
Ikke engang mine børn.
Et af mine børn skrev i dag.
De skrev: "Jeg er stolt af det, du gør.
Jeg ved, det er svært.
men jeg er stolt af dig."
Det er en menneskerettighedsbevægelse for børn, vi taler om i dag
mod en af de største syndere i verden, de amerikanske drengespejdere.
OVERLEVER SPEJDERNE ANKLAGERNE OM MISBRUG?
Jeg er ligeglad med, om jeg vælter hele korthuset.
Jeg finder mig ikke i det. Det er en vederstyggelighed.
SPEJDERÆRE
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERES HEMMELIGE FILER
PLANO POLITISTATION PLANO, TX
Jeg er kriminalbetjent Mike,
tidligere betjent fra Plano politistation.
Jeg blev kriminalbetjent, og jeg kom på SWAT-holdet i '86.
Har altid efterforsket forbrydelser mod børn.
Halløj.
Hej.
Det er i et børne- og familievenligt rum som det her,
hvor enhver betjent eller fortaler for et offer, der har oplevet
enhver form for misbrug,
sætter sig og snakker med dem.
Det er et kæmpe område for alle politistationer.
Den forpligtelse til
den følsomme og ømtålelige omsorg,
som vi yder til familier og ofre, efter de har oplevet,
hvad der for mange er den værste oplevelse i deres liv.
I 16 år efterforskede jeg ikke andet end seksuelt misbrug af børn.
Jeg har interviewet mange børn i alle aldre,
mange gerningsmænd, mange forældre,
set mange gerningssteder
og arbejdet på sager føderalt og nationalt
-med to forskellige myndigheder. -Inden vi snakker om, hvad der skete,
kan du fortælle om, da du blev ansat.
Du var direktør for ungdomsbeskyttelse i hovedkvarteret.
Hvorfor tog du imod jobbet?
Jeg spørger altid folk, der spørger mig om det:
"Vil du høre sandheden, eller hvad de bad mig sige?"
Jeg mener… Jeg fortæller dig sandheden, okay?
-Jeg vil høre begge dele. -Okay.
Jeg vil gerne fortælle dig sandheden.
Da jeg startede i 2010
som direktør for ungdomsbeskyttelse for spejderne,
glædede jeg mig.
Jeg var klar.
Jeg var lidt nervøs, for hvad går det ud på?
Det var den første stilling af sin slags
i en større ungdomsorganisation,
især med en med mine evner ved roret.
Jeg troede, jeg skulle beskytte børn i en stor institution.
Drengespejderne handler på nationalt
og lokalt niveau om varemærket.
Det er et smukt varemærke.
De amerikanske drengespejdere laver parader og står for alt amerikansk.
Og de vil ikke være forbundet med noget negativt.
Jeg kommer og siger: "Vi har meget at tabe",
sådan helt generelt, for det har vi.
"Hvordan kan vi beskytte børn på trods af den udfordring?"
Du tjener de unge.
Du er de amerikanske drengespejdere.
Du har intet valg.
Du skal være fejlfri i ordets dybeste forstand.
Hvad bad de dig om at sige?
At organisationen er sikker.
De amerikanske drengespejdere er det ypperste.
De har en streng ansættelsesprocedure.
De tjekker alle ledernes
kriminelle baggrund.
At programmet for ungdomsbeskyttelse er meget bedre
end hos alle andre ungdomsorganisationer.
Du skulle være fortaler for sikkerheden.
-Som et glansbillede. -Men det oplevede du ikke.
Overhovedet ikke.
Jeg blev gjort opmærksom på, at de ikke fortalte mig alt.
De tilbageholdt informationer.
Jeg faldt over historien, kun fordi jeg var nysgerrig.
Jeg havde læst en artikel i New York Times tilbage i 80'erne
om en spejderleder, der havde misbrugt spejdere.
Jeg klippede artiklen ud og lagde den i min idémappe,
og så glemte jeg alt om den.
Senere arbejdede jeg i Washington, og jeg læste om en retssag i Virginia,
hvor en dreng, der var blevet misbrugt, havde sagsøgt spejderne.
Og som en del af sagen
skulle drengespejderne udlevere fortrolige filer
til drengens advokat omhandlende folk, der var smidt ud
for formodet børnemishandling.
OVERSIGT OVER REGISTRERINGER OG STATISTIKKER - DRENGESPEJDERE
Og jeg sagde: "Wow."
NÆGTET REGISTRERING AF FØLGENDE GRUNDE:
Jeg tog til Virginia med kun en enkelt konceptblok til noter.
Jeg tænkte, det ville tage et par timer. Jeg skrev ned.
Og jeg indså, der var mange flere informationer, end jeg havde troet.
Jeg blev overvældet af de filer.
PAS PÅ DENNE MAND
Det er fra Scouting i 1923. Den har jeg aldrig set før.
Det er sider fra Scouting-magasinet i 1920'erne,
hvor spejderne har skrevet om folk, der er blevet smidt ud.
Her er en overskrift. "Pas på denne mand."
"Advarsel". Wow.
De fortrolige filer går helt tilbage til England, da det hele startede.
Efter spejderne blev grundlagt i England i 1908, indså de, de havde et problem,
for det har altid tiltrukket mænd, der er glade for drenge.
Det svære er at holde dem ude og skjule det hele.
Og det begyndte i England,
da de måtte smide lægen ud
fra den første spejderlejr i verden.
I USA skabte de det, de kaldte Den Sorte Liste.
Der var en historie i Times i 1935, hvor de snakkede om Den Sorte Liste.
Den Sorte Liste fra USA
blev senere til "Uønskede Frivillige."
Spejderne kalder det fortrolige filer af en god grund,
for det skulle være fortroligt.
Nogle kaldte det "perversionsfiler."
PERVERSIONSFILER
Dengang vidste vi ikke, hvor mange filer der var.
Jeg havde de 231 originale filer
og jeg supplerede med egne oplysninger.
De filer var så følsomme, at spejderne gjorde alt for at sikre,
at de ikke blev set af forældre,
af politiet, af anklagere, selv andre spejderledere.
Alt var låst inde i hovedkvarteret.
De vidste, hvor følsomt det var.
Drengespejderne vidste, at skulle de gøre det godt,
skulle de have den højeste integritet.
Forældrene var overbeviste om, at når du overdrog din søn til spejderne,
så kom de i hænderne på nogle ansvarlige mænd,
ærlige mænd, dem med højest integritet.
Så din søn var i sikkerhed, og mændene var gode rollemodeller.
Det må også have været strategisk.
De ville ikke snakke om det,
for snakkede de om seksuelt misbrug hos spejderne,
ville det skræmme forældre og sponsorer, og det gad de ikke.
Programmet skaffede penge. De havde mange spejdere.
Jeg var forbløffet over, at jeg snakkede med spejderledere
om mine opdagelser, og det var nyt for dem.
Jeg kendte til misbrug hos spejderne, som ingen sagde, de selv kendte til.
Jeg kendte til tallene og mønstrene.
Jeg kendte til sårbarhederne.
De var naive omkring misbrug,
men de havde en defekt, som de ignorerede.
Organisationen var opbygget, så misbrugere kunne komme ind,
misbruge og klare frisag.
Første gang jeg skrev historien og sagde, der var 400 tilfælde,
så fortalte folk mig, at jeg overdrev.
At der ikke er så mange sager. Jeg fik vrede breve fra folk, som skrev:
"Du ødelægger spejdernes ry over et lille problem."
Det ord brugte folk tit.
"Hvor vover du at anklage spejderne. Du vil ødelægge dem."
Man skulle virkelig ofre sig
for at anklage drengespejderne,
for du anklagede, for det meste, en respekteret samfundsleder
for noget, som mange anser som det allerværste.
Men det er sandheden,
og selvom den er ubelejlig, finder jeg den.
Jeg var en af grundene til, offentligheden så filerne.
Alle filerne var utrolige på grund af historien.
Men tilsammen fortalte de en anden historie.
EKSPERT FORTÆLLER OM BESÆTTELSE
Lad mig give et eksempel.
Det var ikke usædvanligt, at en leder kom ind efter at være blevet smidt ud.
Thomas Hacker havde hovedsæde i Illinois.
Vores trop var tit ude for at campere.
Dengang var det bare en venlig fyr, der interesserede sig for mig,
og som ville lære mig at kende.
Han blev leder og til sidst spejderleder for vores trop.
Han var diakon i kirken.
Han var en autoritær figur i min barndom.
Det var først, da jeg var i 40'erne,
jeg indså, jeg var et offer og ikke havde gjort noget forkert.
At jeg som tiårig burde have vidst bedre.
At jeg, da jeg var 11 eller 12,
skulle have set, hvad han var ude på.
At jeg, da jeg var 13 eller 14, burde have sagt noget.
Han rørte ved mig, hver gang vi var ude og campere.
Der er seks til otte børn til stede
med bukserne nede om anklerne.
Det var en hård samtale. Jeg sagde ikke så meget til mine forældre.
Jeg fortalte dem tilstrækkeligt men gik ikke i detaljer.
Jeg følte mig…
Du…
Du tog min barndom fra mig.
Du stjal mine barndomsår.
Jeg var så vred.
Jeg har aldrig været god til at styre mit temperament.
Og jeg var frustreret og…
…slog huller i væggene.
Eagle scout er den højeste rang hos drengespejderne.
Det er en stor bedrift.
Og det er en stor ceremoni, til tider højtidelig.
Der er højtstående personer, statssenatorer,
eller den lokale borgmester kommer og holder en tale.
Han ser det her.
Hvordan sammenkæder du den her prisuddeling
med det her åbenlyse misbrug, som finder sted?
Jeg vil fjerne stigmaet omkring drenge som ofre.
Der er stadig et slemt stigma
omkring drenge som ofre for seksuelt misbrug.
Det vil jeg fjerne, for det er ikke drengens skyld.
En spejderleder er her til aften blevet fængslet med en kaution på $500.000
og sigtet for at have misbrugt tre drenge.
Thomas Hacker står over for fem anklager om grove seksuelle overgreb.
Drengene var med i en trop fra Oak Lane Church.
Hacker begyndte som spejderleder i troppen for otte år siden.
Hacker var faktisk i UF-filerne.
Dengang han blev opdaget,
var han den mest aktive pædofile
nogensinde i… Nok i Amerika og måske i hele verden.
Han havde misbrugt hundredvis af drenge.
Og de vidste det.
De vidste, han udnyttede organisationen til det.
Han misbrugte børn, blev fanget og sagde: "Jeg skaffer hjælp.
Sigt mig ikke. Jeg forsvinder." Og han forsvandt.
Og så flyttede han til en anden by.
Det var seksuelt, oralt, analt,
seksuelt misbrug af flere drenge op til flere gange
og til tider i grupper.
De advarsler, som spejderorganisationen havde fået
i forhold til hans misbrug af drenge, var meget omfangsrige.
BURBANK POLITISTATION BURBANK, IL
Jeg havde aldrig taget imod forklaring fra en pædofil,
og jeg vidste ikke, hvad jeg kunne forvente.
Jeg spurgte ham: "Hvorfor valgte du spejderne?"
Og han sagde: "Fordi de gjorde det så nemt."
De gjorde intet for at stoppe ham. Det vidste han, og han udnyttede det.
AGENTURER FRYGTER SKANDALE HJALP MED AT BESKYTTE HACKER
DRENGESPEJDER KRAV
Vi repræsenterer 4.000 ofre.
Det, jeg har fundet ud af fra konkursen
og alle mine andre klienter, er, at der er flere som Hacker derude.
Der er flere, der har undgået at blive fanget.
Det kræver et utroligt mod for mænd at træde frem, og de har…
Jeg er…
Jeg er stolt af hver eneste af dem.
Det er ikke nemt, og…
Man bekymrer sig for…
Min byrde er,
at jeg muligvis kommer til at skuffe dem, og det vil jeg ikke.
"Seksuelt misbrug." De to ord er for voksne.
Det er let at sige.
Folk bliver utilpas omkring det.
Folk vil ikke visualisere de her unge mænd, nu mænd,
som er en del af den her sag, have sex med mænd i deres biler,
i telte, i deres hus.
Det siger jeg ikke for at gøre nogen oprørt, men det er seksuelt misbrug.
Vi taler om mænd, der har oplevet eller lidt under
seksuelle aktiviteter
som børn i et spejderprogram, og hvem skal de gå til?
De kæmper stadig med deres egne oplevelser,
deres dæmoner.
Mit fulde navn er Douglas Kennedy.
Folk kalder mig Doug.
Min far døde af kræft, da jeg var 13 måneder gammel.
Jeg har aldrig kendt ham. Min mor giftede sig aldrig igen.
Og det var i en tid, hvor det ikke var almindeligt at være enlig forælder.
Der var tit dage, hvor vi ikke vidste,
hvordan vi skulle få mad på bordet, men vi var stolte.
En sommer fik min mor
mig ind i YMCA, og jeg fik arbejde i en YMCA-lejr.
Jeg var også aktiv som spejder samtidig.
Det gav mening for mig.
Men spejderbevægelsen som helhed var sjov,
og jeg troede, det var godt.
Der er et citat fra mig i Boys Life. "'Dæk bordet.
'Burgerne er klar om tre minutter', råbte Doug Kennedy."
Og der er et billede af mig.
Jeg kan stadig se… vinduet.
Hytten har en veranda.
Lyset fra en pære skinner igennem. Jeg lægger mig til at sove.
Og jeg vågnede midt om natten,
og lejerlederen havde…
…trukket soveposen ned.
Han havde taget mine shorts af.
Og…
…han havde hovedet i mit skridt,
og hans ben var rundt om mit hoved.
Og når jeg siger "rundt om mit hoved", så var han nøgen.
Rundt om mit hoved, og jeg kunne intet gøre.
Han var større end mig, i god form, stærk for en på hans størrelse.
Jeg husker, jeg tænkte: "Hvad sker der?"
Det må være for sjov.
Og så indser jeg, og han har mig i sin mund.
Jeg forsøger at få hans ben væk fra mit hoved,
men jeg kan ikke.
Det handler altid om magt.
Han har magten over mig, og det er han udmærket klar over.
Han er min arbejdsgiver. Han sørger for mad, min mor stoler på ham.
Alle vil tage hans ord for gode varer.
Hvis jeg havde sagt noget, var jeg blevet sendt hjem.
Man tager afstand.
Som om man ser på sig selv.
Det er en form for mekanisme: "Du bliver udsat for noget slemt.
Men lad os tænke på noget andet."
Du adskiller dig selv fra det fysiske i det.
Men det, der skete med mig…
…det tog noget fra mig.
Det føltes som en evighed. Det er en tid, jeg aldrig vil glemme.
Christopher Haywood.
Jeg voksede op i det sydlige Chicago.
Jeg blev misbrugt i ni år.
Det fortsatte, til jeg fyldte 18.
Han sagde: "Ingen vil tro dig, du er et barn.
Folk vil tro på mig. De vil ikke tro på dig."
Det har indprintet sig i mit hoved,
at han har truet med at gøre nogen, jeg elsker, ondt.
Det kunne være min mor, mine søstre.
Han nævnte endda at "dræbe".
At høre det som barn, det gør dig skør i hovedet.
Jeg følte, jeg ikke måtte sige noget,
så alle var i sikkerhed.
Han var en ældre spejder, der havde mobbet andre.
Jeg forsøgte at sige: "Jeg vil ikke være her."
Og så trak han kniven. Jeg forsøgte at skubbe mig forbi engang.
Han pressede kniven ind.
Der gik ikke hul, men det var rigeligt. Jeg var magtesløs.
Han forulempede mig og sagde:
"Du vil aldrig blive til noget."
Den skam blev min. Og den er der stadig.
Og når noget går galt, så bekræfter det i mit hoved,
noget jeg altid har vidst var sandt,
at jeg aldrig bliver til noget.
Det er på grund af overfaldet.
Mit misbrug fandt sted cirka 180 meter fra min mor og far
og nok tusindvis af spejdere og forældre.
Det var tæt på.
Det var for svært at gå rundt med.
Jeg knækkede.
På sidste år i college kravlede jeg op på toppen
af en af forskningsbygningerne på campus.
Jeg sneg mig tit derop.
Og det var…
Der var en god udsigt over byen. Og mens jeg var deroppe,
ville jeg hoppe.
Jeg forsøgte at overbevise mig selv, og jeg kunne ikke finde
styrken til at gøre, hvad jeg havde brug for.
Jeg kiggede på mit ur, som var det her.
Og klokken var 12:32.
Jeg forsøgte at narre mig selv til at gøre det.
Jeg sagde: "Når den bliver 12:33, så gør jeg det.
Det er ikke mit valg. Det sker bare."
Og jeg tog uret af, og jeg forsøgte at finde modet
og slog hånden ind mod muren og prøvede…
…at finde en måde at gøre det på.
Og i den sammenhæng ødelagde jeg mit ur.
Og klokken blev aldrig 12:33.
Interessant historie forbundet til det billede af mig.
Min mor døde, og min far var allerede gået bort,
og vi skulle pakke alt sammen
og rykke til et lager for at fjerne… Sælge huset.
Inden for en måned efter jeg begyndte at arbejde for spejderne,
tog jeg hen til lageret,
og jeg vidste tæppet var i den her trækasse, åbnede den,
trak et tæppe ud og inde i tæppet,
nede mellem… Var det billede, jeg aldrig havde set før.
Så jeg følte, det var skæbnebestemt,
at det var noget, der stod i stjernerne,
noget der skulle ske.
Da jeg startede hos dem, troede jeg,
jeg ville få noget støtte: "Det her skal du vide.
Her er bunken. Du skal bare igennem den.
Her er, hvad vi gør og hvorfor."
Der var ingen papirer.
Så jeg tog hen til min daværende chef, Jim Terry,
og sagde: "Er der nogen former for dokumenter med regler?"
Han sagde: "Nej."
Så jeg kontaktede en af mine kollegaer i sygdomsbekæmpelsen.
Hun arbejder med at forebygge vold.
Jeg sagde: "Er der en liste med regler for ungdomsorganisationer?"
Hun sagde: "Ja, spejderne deltog selv." Mig: "Hvad?"
Så hun sender mig dokumentet.
Så snart jeg får det, læser jeg det.
Jeg når til slutningen, deltagerlisten.
Og det andet eller tredje navn er James Terry,
de amerikanske drengespejdere.
Jeg tager dokumentet…
Han siger, de ikke har det.
Aldrig hørt om det. Så jeg tager bogen.
Hen til hans kontor.
Jeg siger: "Jim, vil du forklare?"
Han siger bare: "Jeg deltog ikke.
Det var en ved navn Doug Smith. De har bare skrevet mig ind."
-"Vidste du, den eksisterede?" -"Ja".
"Hvem er Doug Smith?"
Han var statsansat ved det nationale hovedkvarter
i de amerikanske drengespejdere, og han blev arresteret for børneporno.
Jeg tænker: "Undskyld mig? Hvad?"
Vi forberedte materialer
for at hjælpe lokale råd og enheder
for at skabe sikre programmer.
Hvorfor stoppede du med at arbejde for DAD?
Jeg opsagde min stilling, efter politiet kom hjem til mig.
Føderal børneporno. Sad i fængsel.
Jeg er ny direktør for ungdomsbeskyttelse. Jeg har ikke hørt om ham.
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERE
De tilbageholdt oplysninger.
"Hvordan skal jeg beskytte børn i deres organisation,
når jeg ikke har adgang til oplysninger om børnene?"
Det må være en organisatorisk beslutning, de har truffet.
Hvis jeg skal finde ud af, hvad politikerne, procedurerne,
indholdet skal være, skal jeg bruge de oplysninger.
Jeg bliver frustreret, og jeg tager til møder,
eller nogle gange til selve rådsformanden, for det er ham, jeg rapporterer til.
STEVE MCGOWAN DAD RÅDSFORMAND 2013-2022
Jeg var rådsformand for spejderne.
Både ungdomsbeskyttelse og medlemsstandarder var mit ansvar,
indtil et tidspunkt under konkursen, hvor ansvaret blev forflyttet.
Jeg kom ind som barn.
Jeg er Eagle Scout.
Da min søn blev gammel nok, blev han spejderleder for en enhed.
Vi var et mikrokosmos i vores samfund.
Hvis vi havde et problem, så gjaldt det også andre institutioner.
Men vi er tilfældigvis dem med flest penge.
Og vi er villige til at tage ansvar,
gøre det godt igen og undskylde
og forsøge at gøre alt for at tage hånd om børn
og kompensere de her ofre.
Men så fortsætter missionen.
Mange af de overlevende er klare i spyttet.
Spejderne skal fortsætte for alt det gode, det gjorde.
Og det vil vi fortsætte med.
Michael Johnson var direktør for ungdomsbeskyttelse.
Han siger, at organisationen stadig ikke er sikker.
Hvad mener du om det?
Jeg er chokeret.
Personligt meget skuffet.
Det har han aldrig givet udtryk for.
Han godkendte og har flere gange, mens han arbejdede for spejderne,
sagt god for vores program og fortalt, hvor effektiv vores ungdomsbeskyttelse er.
Vi arbejdede tæt sammen for at udvikle vores nuværende
ungdomsbeskyttelse, og vi var aldrig uenige.
Jeg husker, han har fortalt, at han følte, vi støttede…
Jeg støttede de reformer, han foreslog,
mere end nogen anden før har gjort.
Han fortæller noget andet. Han fortæller, han er blevet frustreret
i forsøget på at få de her programmer ud i praksis,
og han møder modstand.
Jeg kan kun fortælle, jeg er chokeret.
Jeg kan ikke sige andet. Han lyver.
Der er nok et sødere udtryk.
Være vildledende, ikke fortælle sandheden.
Hvad end folk helst vil høre.
Faktum er, at især i de sidste tre til fire år
så har vi konstant været uenige.
Argumenterende i forhold til hver eneste lille ting,
som jeg forsøgte at få igennem hos spejderne.
Jeg kaldte det handsken.
Han vil gerne komme frem med budskabet om,
at spejderne er som enhver anden organisation i Amerika,
og at de fyre kan komme hvor som helst fra,
og vi kan intet gøre.
Det passer ikke.
Spejderne er exceptionelle, i forhold til de muligheder de giver
gerningsmænd for at komme tæt på børn i stort set usuperviserede situationer.
Nævn en anden ungdomsorganisation
der har adgang til børn om natten flere dage i streg.
Nævn en anden organisation, hvor en spejderleder har magten
over, hvorvidt det her barn kan blive en Eagle Scout eller ej.
Tænk så lige over: "Hvor nemt er det at blive spejder?"
Nu kan du se, hvor svaghederne er.
At fjerne de her kendte risikoområder,
de hjælper til at skabe et sikkert miljø
for børn, som deltager i spejderprogrammerne.
Hvis du snakker med de unge, siger de:
"Jeg blev sat af ved hans hus."
Vi har haft sager, hvor den voksne har overnattet i barnets hus.
Trop 137 i New Orleans var et mareridt for spejderne af en speciel årsag.
Det var en af de få sager, hvor man kunne sige,
der var skabt en sexring.
Flere mænd blev ledere af en trop
specifikt for at kunne mishandle børn.
De rekrutterede drenge til den her trop.
Og de holdt sexfester i deres huse.
De tog billeder af de nøgne drenge.
Delte billeder med andre pædofile.
Jeg voksede op i New Orleans i 70'erne.
Mine forældre blev hurtigt skilt,
så min bror og jeg boede hos min mor.
To mænd henvendte sig til min mor.
De sagde, de lige var i nabolaget
for at lede efter nye spejdere til deres nye trop.
De ville betale for alt, "for du er jo alenemor.
Det skal du ikke tænke på."
De amerikanske drengespejdere skulle aldrig have ladet dem starte en trop.
Der var fire primære ledere.
Tom Woodall,
Lewis Sialle,
Richard Halvorsen
og Harry Cramer.
De tager dig ud at spise.
De tager dig med i parken for at hjælpe mor.
Saltsøkrebs.
Min mor ville ikke købe nogen til jul.
Så Harry Cramer sagde:
"Du kan godt få saltsøkrebs, men de skal være i mit hus.
Ikke sige noget til mor."
Ingen af spejderlederne havde selv børn.
Og jeg er ikke gammel nok til at være spejder.
Der var mange advarsler, der slog ud.
Drengene kom fra hjem med en forælder.
De var alle fattige.
Der var aldrig noget at lave.
Vi camperede, men det var bare
en nem måde at voldtage et barn på.
Så det lignede, at vi var en rigtig trop, men det var vi ikke.
Mænd udenbys fra fløj hertil.
Mest Vesteuropa men også fra hele Amerika.
Og de voldtog os alle sammen.
Vi blev solgt, udlejet, hvad end du nu vil kalde det.
Og de tog altid billeder og videoer af os konstant.
De tog dig med til hoteller, mest i det franske kvarter.
Min mor har afleveret mig ved hotellerne et par gange.
Hvad troede hun, der foregik?
Bare et besøg hos en spejderleder udefra.
Især når det er autoritetsfigurer, der gør det ved dig,
så stoler du ikke på nogen.
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERE
Du lider.
Du vil ikke i skole dagen efter.
Du græder, når ingen ser dig.
Min mor tog mig hen til en læge.
Han var en ældre herre. Havde altid en cigaret i mundvigen.
Og jeg ved ikke hvorfor, men jeg stolede på lægen.
Han trak sin stol hen og sagde: "Hvad er det, der sker?"
Jeg fortalte ham om voldtægten.
Han sagde: "Hvem voldtager dig?" Jeg sagde: "Mange fra spejderne."
Og han sagde: "Giv mig deres oplysninger. Jeg tager mig af det.
Ingen vil vide, det er dig."
De ransagede husene, fandt børnepornoen, anholdt dem.
Det kommer i aftennyhederne.
Den aggressive…
NEW ORLEANS LANDSRETSSAGFØRER
…onde natur bag disse overgreb er sådan, at de her sjæle
vil være påvirkede i lang tid fremover.
Da jeg blev ældre,
var jeg en af de første, der fik en kopi af perversionsfilerne.
De blev lækket.
Og da jeg læste dem igennem,
og om hvad de vidste dengang,
og at de intet gjorde ved det, det gør dig vred.
Fik du en undskyldning eller en form for forsoning fra dem?
Aldrig.
-Intet? -Aldrig.
Hvad tænker du om det?
Jeg er vred. Irriteret.
Vred. Meget vred.
Hvilke fejl tænker du, de begik, som kunne have gjort problemet værre?
Det er større end spejderne.
De amerikanske drengespejdere misbrugte ikke de her børn.
Det var slemme folk, der kom ind.
-Vi læser… -Folk hos drengespejderne…
-Vi har skoler… -…de var frivillige,
eller spejderledere, folk der var en del af programmet.
-Det repræsenterer det tal. -De er mennesker.
Ligesom skolelærere.
Der findes slemme mennesker. Man kan ikke identificere dem på forhånd.
Man kan bruge et program ligesom os, altså sikre børnene og forbedre på det.
Og forsøge at forbedre vores indsats.
Men ingen sidder inde med en profil på en mulig misbruger,
som man kan bruge til at forhindre dem i at komme ind.
De fortrolige filer viser dig de risikable situationer.
Hvilke situationer er mest tilbøjelige til at udsætte dine drenge for en,
som vil begå overgreb, uanset hvem den person er.
Jeg tog til Texas for at snakke med spejderne.
Jeg interviewer fyren, hvis navn og stempel
er på forsiden af hver eneste fortrolige fil.
Hans underskrift står der, hvor de beskriver episoden
på et par linjer.
Joe Anglim fortæller, han aldrig har læst en fil.
-Aldrig? -Aldrig.
"Der er hundredvis af filer med dit navn."
"Jeg har ikke læst dem."
Jeg sagde: "Har du talt dine filer eller analyseret dem
for at lære om misbrug hos spejderne?" "Nej." Jeg sagde: "Hvorfor?"
"Ingen har sagt, vi har et problem, og at vi skal."
Jeg sagde: "Hvordan ved du det uden at læse filerne?"
Og han sagde: "Vi ved, vi ikke har et problem,
for vi har et godt program, så vi har ingen grund til at mistænke et problem.
Vi så ikke filerne igennem, fordi ingen sagde, vi skulle,
og vi bad ingen om at gøre det, fordi vi ikke kendte til et problem."
Det var svaret.
En af de ting, de reklamerede med, som gjorde mig skør, er:
"Drengespejderne har en udførlig ansættelsesproces."
Det er løgn.
Og det har aldrig været sandt.
Jeg sagde: "Hvorfor ikke bruge et personnummer?"
Det skal du bruge, når du køber ind.
Du bruger det, når du skal flyve.
Hvorfor tjekker vi i det mindste ikke et ID,
kørekort eller et pas, for at være helt sikre?
Og det nægtede de at gøre.
-Det nægtede de? -Besværligt og det koster.
ALPINE SPEJDERLEJR
De ville ikke tjekke personnummeret på spejderledere eller frivillige.
De ville ikke tjekke personnummeret
på spejderledere og frivillige, der var sammen med dine børn.
-Fordi det var ubelejligt. -Og prisen.
Og hvad det end ville koste for den person at tjekke det.
-Ja. -Om det er for at identificere flygtninge…
HØRING, 1993
…eller straffeattest.
Spejderne skilte sig ud i deres modstand mod børnebeskyttelse.
De fleste organisationer støttede det.
Og det reflekterede spejdernes frygt angående to ting.
Et var at bruge flere penge, for de havde mange frivillige.
Og de ville ikke bruge flere penge på at tjekke folks fingeraftryk.
Og spejderne modsatte sig flere krav
til lokale organisationer for at finde børnemishandlere.
De følte ikke, de kunne gøre mere.
Og fordi de altid manglede frivillige,
ville de ikke skræmme nogen væk.
En af cheferne, som jeg arbejdede under dengang,
fangede mig på gangen og sagde:
"Mike, vores advokater
og juridiske afdeling siger,
at vi ikke skal kontakte forældrene i tilfælde af børnemisbrug."
Jeg sagde: "Så skal du vidst foretage et valg.
Du kan lytte til dem eller til mig.
Og jeg ved, hvad jeg snakker om."
En af de mange uoverensstemmelser jeg havde med rådsformanden
omhandlede, at jeg insisterede på, at alle fra de uønskede frivillige,
perversionsfilen, hvad end de kaldte den,
alt der har med børnemishandling at gøre,
anklaget, grooming, alt, de skulle rapporteres til politiet.
Han kommer sur ind på mit kontor.
"Loven kræver ikke, at vi rapporterer de her misbrugssager,
medmindre der er mistanke om seksuelt misbrug."
Vi fandt masser af eksempler i filerne, igen og igen,
hvor spejderlederne får at vide, de ikke må fortælle om misbrug.
Og vi har snakket med mange, der bekræfter det.
Hvis vi fejlede, fejlede vi.
Og gjorde folk det, har vi fejlet.
Vi er bedre nu, og jeg håber, vi bliver endnu bedre.
Men faktum er, at folk til tider har begået fejl.
Det er helt forkert.
Hvis børn fik at vide, at de ikke måtte sige noget…
-Helt forkert. -…det er forkert.
Vi træner børn til at gøre det modsatte, og det har vi gjort i 20 år.
-Fortæl, hvad I træner børn til. -Modstå.
Rapporter.
Kend til grænserne for misbrug,
sørg for at de grænser bliver overholdt
af de voksne ledere, de arbejder med.
Og så skal man rapportere til politiet.
En spejder rapporterer til en voksen, de stoler på.
Måske en forælder eller leder.
Men de er trænet til at gå til en, de stoler nok på
til at fortælle det.
Og derfra er det den voksnes ansvar
at gå videre med det til politiet og de amerikanske drengespejdere.
Personen, der begår overgrebet
eller chikanerer dem seksuelt,
er typisk en voksen, de tidligere stolede på.
Jeg anbefalede at oprette en hotline,
som børn selv kunne ringe til.
Der har været noget vidunderlig forskning, der viser, at børn i dag
bruger beskeder og chat til at rapportere anonymt.
For faktum er, at nogle børn fortæller det til forældrene,
og andre fortæller det til en formodet betroet voksen,
og de fleste børn vil selv finde ud af det.
De har en computer i hænderne,
især de ældre teenagere.
Men da jeg foreslog det for Steve McGowan
og den daværende vicepræsident John Mosby,
så var svaret: "Fandeme nej."
"Vi ønsker, at børn rapporterer til betroede voksne."
Spejderne har over årene haft politikker om ungdomsbeskyttelse.
De har udviklet sig.
En af hjørnestenene i deres ungdomsbeskyttelse er at have to ledere.
Ingen spejder skal være alene med en anden person.
Der er sket en del andre ændringer,
men det har ikke virket.
Da de udviklede deres træningsmaterialer,
lavede de nogle gode programmer og videoer
til lederne og børnene om misbrug.
I lang tid var det ikke et krav for børn og ledere at gennemgå dem.
Jeg sagde: "Hvorfor ikke?"
"Det er mere arbejde, men vi gør det tilgængeligt."
De fortalte forældrene og medierne:
"Vi har skabt et godt beskyttelsesprogram,
som både børn og ledere modtager."
Folk antager, alle gennemgår det, men nej.
En af de ting, den gamle rådsformand sagde, var:
"Vi skal passe på ikke at skade folks karakter."
Jeg sagde: "Er organisationen blevet sagsøgt for at indsende en rapport?"
Gæt hvor tit?
Aldrig.
Aldrig blevet sagsøgt.
Og derudover ville vi stå bedre, hvis vi gjorde det.
Jeg vil hellere forsvare, at vi beskytter et barn
i stedet for ikke at rapportere det og forklare hvorfor.
Hvordan beskytter du bedre samfundet end ved at rapportere det?
Jeg er programmeret til at beskytte lokalsamfundet.
Det gjorde jeg hos politiet.
"Beskytte og tjene"?
Jeg håber, I kan fornemme min holdning.
Det er børn.
Det er folks børn.
Okay?
EN SPEJDER ER ÆRBØDIG
Spejderbevægelsen byggede først på religion.
Nærmest en religiøs bevægelse, selvom de er adskilt.
Spejderprogrammet var skabt, så det var perfekt for religioner
til at bruge som program.
Og religioner blev grundlaget for spejderne.
Du kunne være mormon, katolik, jøde, islamist.
Efter et par hundrede sider i filerne
bliver man næppe overrasket længere.
En af de mest chokerende sager var Christopher Schultz.
Christopher gik på en lokal katolsk skole, hvor broder Edmund var lærer.
Han var også leder for den lokale trop, som Christopher var en del af.
Så han var spejderleder og underviser.
Det var en slem blanding af autoriteter, vi blev mødt med.
Han var god til at finde sit offer og isolere dem,
og gøre hvad end han ville med dem.
Jeg var et mål,
men for at få fat i det egentlige mål, min bror.
Og min bror var hans foretrukne offer.
Han havde været hjemme hos dem.
De tager hen til en camp.
Broder Edmund begår nogle seriøse
sadomasochistiske overgreb mod Christopher.
Han begyndte at få panikanfald,
og han begyndte at hallucinere,
både auditivt og visuelt resten af året.
Han kunne se og høre broder Edmund, der sagde, han intet måtte sige,
ellers ville han dræbe ham.
Det er første gang, jeg er gået rundt her.
Det er svært. Jeg ville ønske, jeg kunne glemme den tid.
Det minder mig om en periode i mit liv, jeg har mistet.
Det er et af de sidste billeder af os.
Det har været omkring maj '78.
Så jeg gik i ottende klasse. Så det har været dimission.
Det er nok det sidste formelle billede af min bror.
Jeg skulle beskytte min lillebror.
Christopher Schultz var indbegrebet af det værste, der kan ske en familie.
Din søn blev misbrugt,
og han var så skadet, at han tog sit eget liv.
Baggrund for hans opsigelse som spejderleder
Broder Edmund blev smidt ud og rejste fra staten.
Schultz-familien blev lukket ude
af deres lokalsamfund og af folk fra kirken.
I op til flere sager
fortæller folk, at folk fra spejder-samfundet ringede
eller så dem og sagde: "Hvor vover I sige sådan noget?
I prøver at ødelægge organisationen."
ASSUMPTION KIRKE ET ROMERSKKATOLSK SAMFUND
Vi blev 100% udelukket.
En af sognepræsterne kom hen til huset,
mens far var på arbejde, og snakkede med min mor
for at presse hende til at droppe anklagerne.
Gjorde vi ikke det: "I bliver smidt ud af byen.
Jeg prøver at hjælpe.
Sæt en stopper for det.
Ellers kommer jeres familie ud for noget slemt.
Er det det, du vil have?"
Folk var desperate for at få dig til at droppe det
for at beskytte kirken.
Det, der gjorde mig mest vred, var begge organisationers hykleri.
Det er deres skyld.
De har blod på hænderne.
I spejdernes bestyrelse sad der religiøse ledere.
Hvis man ser spejderne som et selskab, er de kirkelige ledere i bestyrelsen
deres investorer.
MORMONER SLUTTER SIG TIL SPEJDERBEVÆGELSEN
Alle drengene i mormonkirken, og ikke bare i en stat,
nationalt i USA, var spejdere.
Hvorimod i andre kirker var det afhængig af den katolske kirkes stift,
om de havde et program, eller metodisme eller den episkopale kirke.
I mormonkirken var det alle.
Så det er et væsentligt problem i forhold til medlemskab, frivillige,
pengebidrag og ressourcer.
Spejderne er en uafhængig organisation,
men de følte, de skulle håndhæve deres sponsorers perspektiver.
Og den katolske kirke og mormonkirken
er historisk homofobiske.
I 1978 forbød de officielt homoseksuelle.
Det var første gang, spejderne kom med et krav af den slags.
Tanken var, det ville gøre en ende på anklagerne om pædofili.
Folk udefra vil sige, hvem gerningsmanden er.
"Det er et problem med homoseksuelle." De er pædofile.
Der er forskning, der viser, at de fleste gerningsmænd er hetero.
Jeg tror også, at homofobi spiller en stor rolle
i forhold til, hvorfor mange ikke siger noget.
Det rammer deres skam, smerte og udfordringer.
Jeg blev misbrugt, da jeg var 12. Jeg fortalte det, da jeg var 13.
At vokse op i 90'erne som misbrugsoffer og homoseksuel i al hemmelighed,
da organisationen stadig var meget homofobisk,
det var det værste, du kunne være som mand.
Da jeg fortalte en lærer om det, fik jeg at vide:
"Du har gjort det rigtige. Det er godt. Du har ikke tvivlet på din seksualitet?
For at være homoseksuel er en stor synd."
Det første brev, som min misbruger, dr. Crosley, sendte, lød:
"Ja, undskyld.
Det betyder ikke, at nogen af os er homoseksuelle."
Det tager årevis at slippe af med den skam,
som du bliver udsat for, direkte eller indirekte.
Jeg tror ikke, folk så en forskel i
at være pædofil og homoseksuel.
Til et af de første nationale møder, jeg deltog i,
gik jeg sammen med en af de assisterende chefer,
og han sagde, homoseksuelle er pædofile, og at det var vores største problem.
Og jeg sagde: "Nej." Og han sagde:
"Du må forstå, at homoseksuelle er pædofile."
"Det er de ikke." Og han siger: "Jo, de er."
Det er en leder på højeste niveau, som siger det her.
Jeg siger: "Nej, hvad tror du…
Du ved godt, det er alt, jeg arbejder med, ikke?
Jeg interviewer ofre og gerningsmænd.
Hvis de var, ville jeg sige det. Det er ikke problemet."
Men nogen på højeste niveau sammenligner homoseksualitet og pædofili.
Og han var ikke den eneste.
Det var et gennemgående tema.
Flere har fortalt, at homoseksualitet
og pædofili blev sammenlignet i organisationen.
Var det en generel opfattelse hos lederne, at der var en forbindelse?
Jeg ved ikke, hvad de troede.
Du kan stå inde for ledernes overbevisning, og hvad de sagde.
-Du var der dengang. -Nej, det har jeg aldrig oplevet.
Jeg har tit oplevet det i offentligheden, mens jeg voksede op,
i lokalsamfundet og kirken og sådan noget.
Der var flere misforståelser.
Men ikke hos spejderne.
-Er der en forbindelse? -Nej.
Førte fokus på homoseksuelle spejderledere
organisationen på afveje?
Væk fra at løse problemet om misbrug?
Det ved jeg ikke.
-Distraherede det fra problemet? -Det tror jeg ikke.
-Det tror du ikke? -Nej.
Jeg kan huske, at organisationen fokuserede på at holde homoseksuelle ude,
ikke beskytte børn fra misbrugere.
De tror, det ville beskytte børnene fra misbrugere,
men de tager helt fejl.
Så lærte jeg om Dale-afgørelsen.
Den amerikanske højesteret har i dag hørt argumenter
for at forbyde homoseksuelle som spejderledere.
Problemet er, at en afgørelse fra New Jersey
hævder, det overtræder en lov om antidiskrimination.
Problem et være homoseksuel og spejder?
ADVOKAT FOR DAD
Spejdernes budskab omhandler omgangen for spejdere,
og det er god opførsel.
Hvorfor forsvarede spejderne det her så hårdhændet,
til det nåede højesteret?
-Jeg var ikke til stede. -Du var advokat og rådsformand.
Jeg kan ikke forklare, hvad der skete i 1990, 2000.
Uanset hvornår beslutningen kom.
Du ved ikke, hvorfor de gik til højesteret
for at forsvare deres ret til at diskriminere homoseksuelle?
Det afspejler de værdier, der var i organisationen dengang.
Hvilke har ændret sig, ligesom samfundets.
Homoseksualitet blev betragtet
som uforeneligt med spejderne.
Vi har accepteret mangfoldighed.
Vi har taget piger med i programmet. Vi har udviklet os og gør det fortsat.
På nogle punkter er vi med. På andre punkter kan vi forbedre os.
På nogle punkter er vi nok foran.
Det er en privat organisation. Og indtil medlemmerne er klar til forandring,
er det svært at implementere de forandringer.
Folk skal være med på det.
De skal tilpasse sig. Det gælder også alle andre forandringer.
Jeg er direktør for ungdomsbeskyttelse. Da jeg gerne ville
oprette nogle rimelig basale politikker
og træningsopgraderinger i forhold til ungdomsbeskyttelse,
så fik jeg at vide, at mormonerne ikke ville synes om det.
Jeg sagde: "Jeg kom for at arbejde for spejderne.
For at beskytte børnene, drengene og pigerne.
Jeg arbejder ikke for mormonkirken eller katolikkerne."
Det glemmer jeg aldrig, Jim Terry,
den samme spejderleder, sagde:
"Mike, du må forstå noget."
Jeg siger: "Hvad da?" Han siger: "Mormonerne er sakrosankte."
Da forandringerne fandt sted, var der intet pres fra nogen, og…
-Fra mormonerne? -Nej.
Mormonerne kæmpede ikke for udelukkelsen.
-Nej. -Var det en bekymring…?
En bekymring? Ja, det var det.
Vi var bekymrede for vores medlemmer.
For vores interessenter,
og at organisationen kunne fortsætte med at opretholde forholdet.
Men der var ingen trusler.
Der var ingen sure miner.
DEN 27. JULI, 2015, 15 ÅR EFTER DALE-SAGEN
OPHÆVEDE SPEJDERNE FORBUDDET MOD HOMOSEKSUELLE
DEN 31. DECEMBER, 2019 FORLOD MORMONKIRKEN
SPEJDERNE, OG DE HAR NU INGEN TILKNYTNING.
Juridisk set overlevede spejderne i årtier
ved at skjule misbruget så meget, de kunne,
ignorere deres egne sager og være nådesløse.
Når de blev hevet i retten, spurgte de barnet:
"Nød du akten med den voksne?"
De sagde til juryen:
"Knægten var knækket, da han kom,
for han havde psykiske problemer."
-Knækket? -Knækket.
Det ironiske er, at misbrugseksperter siger,
at børn med udfordringer, psykiske problemer,
er særligt sårbare over for opmærksomhed fra en voksen,
som oplærer dem og lokker dem til at indgå i seksuelle aktiviteter.
Advokater ringede.
"Må jeg se dine filer?" De havde været gode mod mig.
Så jeg sagde: "Ja, bare kom forbi."
En af de advokater var Tim Kosnoff.
Jeg fandt frem til Doyle, og han boede i D.C.
Jeg sagde: "Jeg lejer en scanningsvirksomhed,
som sætter to scannere op, og så scanner vi alle filerne."
Der var omkring 150.000 sider.
Vi fik sagen til højesteret,
og højesteretten sagde,
at spejderne skulle producere yderligere 3200 filer.
Hvis du læste om spejderne i en retssag,
så fik de som regel tæv i retssalen.
Der skete en stor fejl i Portland.
Det var en sag med Mormonkirken.
Mormonerne indgik et forlig.
Men spejderne tog en chance i Oregon,
hvilket var det værste sted at gøre det,
for Oregon har skadeserstatning.
Portland-sagen på vegne af Kerry Lewis ændrede alt,
og det var en kæmpe fadæse for spejderne.
Kerry blev misbrugt af Timur Dykes.
Timur Dykes var spejderleder i en trop sponsoreret af mormoner.
En lokal biskop blev advaret om ham.
Men biskoppen lod ham blive.
Og jeg mener, han begik overgreb
mod 15 til 17 ud af 31 børn i troppen.
Vi ville præsentere for juryen, at Kerry Lewis var et offer,
ikke kun for Timur Dykes, men også for spejderne.
Vi ønskede, at juryen skulle forstå,
hvad spejderne havde kendt til i forhold til de seksuelle overgreb.
Juryen kom tilbage og tildelte sagsøgeren i sagen 18 millioner dollars.
Det trak overskrifter.
Og advokaterne fik retten til at erklære, at perversionsfilerne
skulle offentliggøres som bevis i retssagen.
Så offentligheden havde ret til at se dem.
DOMMERE GODKENDER FRIGØRELSE AF PERVERSIONSFILER
I dag frigiver vi, som følge af en retskendelse,
omkring 1200 filer…
ADVOKAT FOR KERRY LEWIS
…som drengespejderne har haft i besiddelse fra 1965 til 1985,
og som drengespejderne
har refereret til som "perversionsfilerne."
Kerry Lewis endte med at tale på manges vegne.
Det var lige så væsentligt for offentligheden…
ADVOKAT FOR KERRY LEWIS
…som det var for juryen, for de repræsenterer
en viden, som de amerikanske drengespejdere havde,
som ingen anden ungdomsorganisation har haft dengang eller siden.
Jeg tror ikke, at drengespejderne forstod,
virkelig forstod, hvor alvorligt det var.
Lårarterien blev skåret over,
og de forblødte, men sådan så de det ikke.
INFORMATIONER INDIKEREDE
Drengespejderne havde kendskab til det her,
og de skjulte det og rapporterede ikke til politiet
eller socialforsorgen,
og de lod de her drenge få ødelagt deres liv.
Spejderne har modstået bestræbelser på at offentliggøre flere filer.
Men nu er detaljer blevet udgivet online,
som oplister navne på op imod 1900 spejderledere,
som har været mistænkt eller dømt.
Borgerrettighedsadvokat Tim Kosnoff lagde listen op.
De amerikanske drengespejderes hemmelighed var ude.
PERVERSIONSFILER
De har misbrugt deres privilegie og position helt fra start,
for de fortalte aldrig nogen, hvor omfangsrigt problemet var.
Ingen forældre. Ingen spejdere.
Så de blev til en organisation, som løj for det amerikanske folk,
forældre og kongressen i deres rapporter
om farerne ved at være spejder.
I MÅ IKKE NÆVNE DEN FORTROLIGE FIL.
Det er stadig svært for mig at begribe,
hvordan du kunne have alle de filer om seksuelt misbrug og ikke se et problem.
Lad os sige, de har de bedste intentioner. De ansvarshavende havde et godt program,
og det ville de ikke risikere at miste
ved at skræmme folk væk på grund af et lille problem.
Men hvornår indser du, det ikke er lille?
Det er som den katolske kirke og de hemmelige arkiver.
Voksne holder styr på potentielle farer.
De indser, det kan udgøre en fare for dem og deres ry.
Spejderne repræsenterer sig selv som et sted af ære.
Så de her filer er beviser,
som kan skade deres ry for at være ærefulde.
LIV ER ØDELAGT
Så helt instinktivt beslutter de sig for at begrave beviserne,
for institutionen er vigtigere end individet.
VOKSNE MISBRUGSOFRE FORTJENER RETFÆRDIGHED!
Det eneste forsvar, som spejderne og deres forsikring har haft
i alle disse år, er forældelsesfristen,
hvor de her regressive, overgrebsvenlige love
har lukket muligheden for at sagsøge for ofre på 21.
En forældelsesfrist er bare en deadline.
Det er deadlinen for, hvornår du lægger sag an.
Vi har ikke en forældelsesfrist for mord.
Vi har kortere forældelsesfrister for konflikter over kontrakter.
Seksuelt misbrug af børn minder mere om mord
end en kontrakt,
for ofret forstod ikke, hvad de blev udsat for.
Seksuelt misbrug lever videre i barnets sjæl i årtier efter hændelsen.
Det er ikke et brækket ben.
Jo mere jeg arbejdede på fristerne,
jo mere fik jeg øjnene op for, at vi undertrykker ofrene
på tværs af Amerika, og vi giver organisationen magten.
Da jeg begyndte at undersøge det, midt under den katolske sexskandale,
funderede jeg over, hvad der ville ske, hvis du sagde:
"Glem forældelsesfristen. Det skal væk."
Så det begyndte jeg at arbejde på.
Mens vi snakker, er vi midt i en social bevægelse,
hvor overlevere træder frem og forlanger retfærdighed.
Og deres historier ændrede verden, helt sikkert.
Og lovgivere, selv dem der elsker spejderne
eller kirkerne eller kostskolerne,
de har fået øjnene op, og de tager børnenes parti.
Og nu har en tredjedel af staterne fjernet
forældelsesfristen.
SYSTEMKORT
Da forældelsesfristen ændrede sig i New York, New Jersey og Californien,
i manges øjne tre populære stater,
mange børn og spejderes,
blev spejderne eksponeret som aldrig før.
DRENGESPEJDERE SAGSØGT FOR PÅSTÅET MISBRUG
Spejderne konkluderede, at de ville blive oversvømmet med påstande,
hvilket de blev,
og de følte, at den nemmeste måde at håndtere det på ville være en konkurs.
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERE BEGÆRER KONKURS EFTER ANKLAGER
Tiden går for overlevere efter overgreb.
Mandag er deadline for at sagsøge,
inden det måske er for sent.
Da konkursen fandt sted, og kravene blev indgivet,
blev jeg bedt om en forudsigelse, og jeg sagde:
"Jeg tænker en hel del, måske 10.000 mennesker træder frem."
Du ser tallene komme ind, og vi når forbi 20.000,
vi når forbi 30.000, vi når forbi 40.000, 50.000.
-Og jeg tænker: "Åh gud." -Vi vidste, det var et stort antal,
men jeg er forbavset over, hvor mange vi kom op på.
82.000 ofre
har sagsøgt de amerikanske drengespejdere på baggrund af misbrug.
Vi er gået fra 231 gerningsmænd, vi kendte ikke til antallet af ofre,
til 82.000 ofre, hvilket er chokerende.
Det værste ved oplevelsen for mange overlevere
var manglen på kontrol.
Jeg var ikke i kontrol, da jeg blev misbrugt.
Min misbruger kontrollerede situationen før, under og efter.
Så når jeg får mulighed for at få en smule af den kontrol tilbage,
så betyder det meget.
DEN AMERIKANSKE HÆR
Jeg vil ikke være millionær. Jeg går ikke efter penge.
Jeg har en god pension fra militæret.
Det mangler jeg ikke.
Jeg vil gerne opnå, at intet barn
skal opleve det samme som mig.
Det har altid været mit mål, det allervigtigste,
at spejderne ikke kun er ansvarlige,
at de tager ansvar for det,
men at de påtager sig en ny udfordring,
nemlig at det aldrig sker igen.
Ingen af overleverne er ude efter penge.
Det er ikke det, der driver os.
Vi vil føle, vi bliver hørt.
Vi vil føle, at der er en mulighed for at hele.
Jeg taler ikke på vegne af andre ofre eller grupper,
men jeg vil tale for dem, der ikke er iblandt os mere.
Jeg vil tale for dem, der ikke overlevede,
dem der døde til selvmord, alkohol, et misbrug, selvskade.
Jeg vil tale for min ven, Patrick…
…som jeg stadig savner.
Nu skal vi komme til bunds i, hvad der er foregået i organisationen,
hvilket er en grusomhed.
Og det skal stoppe.
Forhandlinger i en konkurs er ofte svære.
Denne sag har været usædvanligt svær.
Spejdernes sag er måske en af de mest komplicerede
og sværeste konkurser nogensinde.
I en simpel konkurssag har debitor typisk aktiver.
Hvis det er et firma, vil det have aktiver.
Fly, maskiner.
Det er ikke svært at finde aktiver i et almindeligt firma.
Helt fundamentalt
kan du forvandle aktiver til penge.
Det bliver meget sværere, når du ikke har
en opgørelse over aktiver, men derimod relaterede organisationer,
som måske, måske ikke er ansvarlige.
Hvis du for eksempel var et offer fra South Dakota,
så er det ikke sikkert, du har krav på aktiver, der er ejet
af en lokal organisation i New York og omvendt.
Måske har I krav på noget fra den nationale organisation.
Men hvor mange aktiver har den?
At få overblik over aktiverne i det her tilfælde er enormt kompliceret.
Vi skal have fokus på ofrene,
og om deres rettigheder bliver håndhævet.
Og i den her komplicerede proces med så mange brikker
er det svært at vide.
Ingen tænkte på børnemishandling, da Kapitel 11 kom til.
Og her har du en slem debitor,
og hele den juridiske ramme
er til for at beskytte debitor.
Pludselig er tusindvis af ofre for sexmisbrug kreditorer.
De kan sammenlignes med tagdækkeren, der ikke har fået løn endnu.
Og de får at vide, de nu er en flok,
og de får ikke individuelle retssager.
Vi har lavet lovændringer for at ændre konkursloven på grund af det.
Det var ikke meningen, det skulle være et lager for overlevende.
Man frygter en dårlig advokat.
Hvorfor gå i retten, når du med et kort opkald
kan få halvdelen af beløbet?
Det er godt for advokaten, ikke ofret,
for de får stadig 30 eller 50 procent for nærmest ingenting.
Man skal overveje, om advokatens bevæggrunde
afviger fra ofrets.
Kapitel 11 er ikke ret procedure for børnemishandling.
Det er en retssag, der forvandler ofre til skadelidte,
som da de var børn.
Og så når man til konkursens afslutning,
og hvor er æren i det?
Institutionen lever videre.
Og de kan sige:
"Du sagde intet under konkursen, så du kan intet få."
Konkursen er struktureret til dem med magten.
Og de magtfulde vinder.
Spejderne argumenterede længe for, at seksuelt misbrug var et lille problem.
Det var et lille problem.
Når man ser på filerne, og alt vi ved nu,
82.000 personer der står frem, så er det mange, der lider.
Det var et dække, ikke?
Spejderne løj om problemet.
82.000 i løbet af hvilken tidsperiode?
Og vi ved ikke, om det er det rigtige tal.
Men en er for mange.
-Men hvorfor… -En var for mange.
Vi er et mikrokosmos i vores samfund.
95% af tilfælde om mishandling begås i hjemmet
eller af en i familien.
Hvad har du læst i nyhederne på det sidste omkring seksuelle overgreb?
Det sker i skolerne, og det sker andre steder.
Noget af det bedste vi kan gøre,
udover det vi allerede gør,
er muligheden for at kunne spore de her folk
og forhindre dem i at komme ind i organisationen.
For det ved vi, de prøver på, hvis de vil have adgang til unge.
Indtil vi kan forhindre dem adgang til unge,
når vi aldrig langt nok i forhold til at beskytte de her børn.
Og det er det vigtigste for os.
Er det fuldstændig sikkert,
og ingen vil blive udsat for noget,
ingen vil opleve en uønsket person,
som vil forsøge på noget?
Nej, du sikrer dig bedst muligt.
Der er ingen perfekt plan eller uendelige penge.
Og intet beløb kan kompensere de her overlevere,
de her ofre for, hvad der skete.
Ingen undskyldninger kan slette det her,
og det forsøger vi ikke på at gøre.
Vi bringer dem ind i bestyrelsen. Vores ungdomsbeskyttelse.
Vi beder overlevere om at træde frem
og holde øje med vores tiltag, for vi har forpligtet os.
Men ingen begræder det mere,
og ingen ser kompensationer til overleverne nogensinde blive nok.
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERE
Tillid er det vigtigste hos spejderne.
Mine børn skal ikke være medlem uden tillid.
Bare spørg lederne.
Hvad? Jeg spørger dig.
Jeg ville undersøge enhederne.
Hvorfor skulle vi stole på spejderne?
Hvorfor skulle vi tænke: "De har løst det."
Se, hvad vi gør for at beskytte børnene.
Se på den beskyttelse vi tilbyder, og så kan du selv beslutte dig.
Det med de 95 procent,
han snakker om ting, som var han ekspert,
hvilket slet ikke er gældende.
Han snakker om det generelle samfund
og skoler og så videre, og han fokuserer ikke… Hør.
De amerikanske drengespejdere oplever 82.000 ofre
for seksuelt misbrug, og flere kommer til.
Og han afviger og taler om andre instanser?
Drengespejderne vil overbevise samfundet om, at seksuelt misbrug
hos spejderne er et overstået kapitel.
Se på tallene,
for der er mange flere for 40, 30, 20 år siden.
Men det, de ikke fortæller, er, at det tager en mand,
ikke da han var barn, en mand, mindst 20 år…
Og det er, hvis de fortæller det til nogen.
De fleste mænd fortæller det kun
til deres kone eller terapeut eller en betroet,
men de fleste fortæller det ikke til nogen, der kan gøre noget ved det.
Tænk over det på vegne af de drenge, der er spejdere lige nu.
Der har ikke været igangsat nogen
undersøgelse af, hvad der skete.
Jeg foreslår, at du siger til ham, at du ikke har nogen viden
Der her stopper kun,
hvis nogen træder frem og siger: "Vi skal undersøge det her."
Om det er en fra kongressen, en senator eller præsidenten,
som er modig nok til at sige…
Justitsministeriet, et andet offentligt organ.
"Lad os se, hvad der skete,
for kan vi forstå det, kan vi forhindre det."
Og jeg bruger ordet "modig" specifikt, for en del af spejdernes charter,
som er bemyndiget af kongressen,
siger, at de er ansvarlige for at undervise i patriotisme og mod.
Det har vi brug for fra vores ledere lige nu,
at de træder frem og siger: "Hvad skete der?
Lad os finde ud af, hvad vi kan gøre ved det her."
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERE
Du snakkede imod drengespejderne på en rimelig spektakulær måde.
Hvorfor gjorde du det?
Hvis jeg intet siger med min viden, er jeg medskyldig.
Snakker du med folk, der kender mig, så ved de, jeg ikke giver op.
Jeg arbejdede for spejdernes sikkerhed, til jeg stoppede,
selvom jeg vidste, det var en lang og hård kamp.
En del af min ansættelseskontrakt krævede,
at jeg underskrev en hemmeligholdelsesaftale.
De sagde: "Du må ikke sige noget til nogen,
som omhandler spejderne."
Enten er du for eller imod.
Sådan opfostrede min far mig. Du er for eller imod.
Jeg kom til spejderne for at udføre en opgave.
Jeg ville hjælpe dem med at passe på børnene.
Jeg opnåede nogle succeser,
selv på trods af alt det jeg skulle kæmpe med.
Men jeg fejlede i sidste ende.
Jeg er her for at sige, at organisationen stadig ikke er sikker.
Jeg har efterforsket og beskyttet børn hele mit liv.
Jeg vil ikke gøre ingenting,
når jeg ved, børn stadig er i fare eller bliver seksuelt misbrugt.
Så hvis ikke jeg siger noget, er jeg medskyldig.
Det sker ikke. Jeg skal ikke være medskyldig.
Jeg sagde: "Jeg smutter."
En af mine åbenbaringer har været, at jeg definerer mig selv.
Det er stort.
I dag vil jeg først introducere… Michael Johnson.
Jeg gør ikke det her for at stoppe spejderne.
Alle spejdere som kender mig.
I ved, det ikke er det, det handler om.
I stedet må vi skabe det individuelle ansvar
og overblik som er nødvendigt for at skabe et mere sikkert program.
Den nuværende organisation lever ikke op til dette ideal.
Den fejler vores nation, vores familier,
alle spejdere i programmet.
Min gode ven er en overlever.
Han har fortalt sin historie.
Han sagde: "Nu skal du høre.
Alle seksuelt misbrugte mænd bærer på en skam."
Og jeg tænkte over det. "Skam" er et svært ord for en mand.
Og jeg sagde…
"Ved du hvad? Jeg kan ikke lide, at de her mænd skal bære på den skam.
Hvis nogen skal, er det de amerikanske drengespejdere."
Til overleverne, og jeg taler direkte til jer.
Jeg har mødt mange af jer gennem årene,
mens jeg var hos spejderne og efter.
Og de spejdere…
…der har forladt faget…
…fordi de ikke ville finde sig i det seksuelle misbrug.
Det her er for alle jer.
Jeg har altid tænkt på jer, mens jeg var der,
og jeg vil aldrig glemme jer og jeres oplevelser.
Overleverne har været venlige.
Gutterne…
De har bekræftet mit arbejde.
De er de modige. Det er dem, der er heltene.
Hvad fik mig til at sige noget?
Jeg blev træt.
Det var nu eller aldrig.
Jeg kan huske den nat,
at min mor overnattede på 73rd and Coles.
Og Carl boede på 72nd and South Shore Drive, lige rundt om hjørnet.
Jeg havde fundet modet frem,
og noget i mig skreg: "Kom væk."
Han var i huset. Jeg løb væk. Og der var flere etager.
Jeg tog ikke elevatoren. Jeg løb ned ad trapperne.
Jeg tog det med, jeg havde på mig.
Og jeg løb ind med et blik i øjnene og en bestemt følelse.
Jeg kommer hen til min mors hus.
Hun siger bare: "Hvad skete der?"
Det byggede sig op og op. Jeg var så vred.
Dagen efter fortalte jeg hende det.
Jeg fik sagt en masse ting.
Jeg vidste, det var slut, efter jeg var løbet,
det var ovre.
Jeg følte, at jeg nu var i stand til at fortælle det.
Jeg følte, retfærdigheden kunne ske fyldest.
Jeg har holdt det for mig selv, indtil jeg blev omkring 50
og havde det svært.
Nok en midtvejskrise.
Min kone og jeg var vokset fra hinanden.
Hun vidste, der var noget galt.
At der var noget, jeg ikke fortalte.
Jeg sagde det.
Jeg var stolt af hendes reaktion, for hun var så vred.
Hun var vred over det, der var sket. Og hun sagde: "Fanden tage de spejdere."
Alle de gange jeg har villet fortælle min mor:
"Du skal vide, hvad jeg oplevede,
og hvorfor jeg blev så fjern til sidst i high school og college."
Vi snakkede ikke, da jeg gik på college. Hun endte med at få lungekræft,
og lægen sendte bud efter mig og sagde:
"En af os skal fortælle, hun har uhelbredelig kræft."
Hun levede videre i tre måneder.
Vi delte meget med hinanden på de tre måneder.
Men jeg sagde det aldrig.
Aldrig.
Hvornår sagde du det første gang?
For 15 år siden eller noget i den stil.
Da jeg var voksen.
Jeg overvejede aldrig at sige det.
Måske er det, fordi så mange stod frem.
For de fleste er det først nu,
de finder ud af det, ikke?
Jeg skammer mig over det. Jeg skammer mig virkelig. Det…
Det er bare surt.
Jeg har problemer med vredesudbrud.
Jeg føler, jeg er gået glip af så meget
på grund af det her.
Det er katartisk. Virkelig.
Det føles både godt og dårligt, for jeg vil ikke have det sådan for evigt.
Jeg gider ikke mere.
Jeg ville ønske…
Gid de var i live, så jeg kunne fortælle, hvad der skete.
At holde det hemmeligt så længe.
Jeg tror helt ærligt…
Jeg tror… Min far ville have været modtagelig
og forstået det.
Han var nok blevet vred.
Over at jeg ikke sagde det før.
Du holder det for dig selv.
Og det her skal I vide.
I fem her er de første, der har hørt det.
Hvorfor nu?
Fordi jeg føler, en sten er fjernet fra mine skuldre.
At du ikke er alene er noget andet.
At du ikke kæmper alene.
Kæmper for hvad? At føle dig normal.
Det er prisen, min far modtog for at være spejderleder.
Den er lidt medtaget,
men den giver mig en forbindelse til ham
mere end noget andet, og…
Den er…
Den er grunden til, jeg siger noget, fordi…
Det ville en Eagle gøre.
Jeg har tit kigget på den her, og jeg holder den på samme måde og græder.
Nogle steder på vingerne kan man se,
at den er forsøgt reddet med lim, fordi…
Tidligere er jeg blevet så sur over, hvad den repræsenterer,
at jeg har kastet den ind i væggen og…
…kæmpet med at samle den.
Konkursen er ikke slutningen. Det er kun et enkelt skridt.
DOMMEREN I SAGEN FOR KONKURSEN GODKENDTE EN AFREGNING PÅ $2,46 MILLIARDER.
SPEJDERNE HAR BRUGT OMKRING $300 MILLIONER I SAGSOMKOSTNINGER.
ADVOKATER OG KONKURSKONSULENTER SKAL DELE OMKRING $1 MILLIARDER.
DE FLESTE OFRE VED STADIG IKKE, HVOR MEGET DE MODTAGER ELLER HVORNÅR.
DE AMERIKANSKE DRENGESPEJDERE FORTSÆTTER DERES ARBEJDE.
Hvis du kender til et seksuelt overgreb eller kæmper psykisk,
kan hjælp findes på:
Tekster af: Mads J. R. Jensen